Справа № 520/9308/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

22 січня 2020 р. справа № 520/9308/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Жовтневого районного суду м. Харкова (61052, вул.Полтавський шлях, 45, ) та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (01008, м.Київ, вул.Інститутська, 21/8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Жовтневого районного суду м. Харкова та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Жовтневого районного суду м. Харкова з приводу розгляду заяви позивача від 06.06.2019 року;

- визнати протиправними дії Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу розгляду заяви позивача від 01.07.2019 року;

- зобов`язати Жовтневий районний суд м. Харкова направити на адресу позивача інформацію щодо номерів та дати видачі посвідчень суддів вказаного суду за підписом Президента України згідно з ч.2 ст.51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" або ухвалити мотивовану постанову згідно п.2 ч.1 ст.19 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Секретаріат Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини поновити порушені права позивача та повторно розглянути заяву позивача від 01.07.2019 року про адміністративне правопорушення голови Жовтневого районного суду м. Харкова Чижиченко Д.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Харкова та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.09.2019 року по справі № 520/9308/19 скасовано. Справу №520/9308/19 за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Харкова, Секретаріата Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Вказана справа надійшла в провадження судді Харківського окружного адміністративного суду 18.12.2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23.12.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Жовтневого районного суду м. Харкова (61052, вул.Полтавський шлях, 45, ) та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (01008, м.Київ, вул.Інститутська, 21/8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відповідно до положень п.2 ч.6 ст.12, п.1 ч.1 ст.263 КАС України.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ч.2 ст.263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.262 КАС України, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 06.06.2019 року позивач звернувся до голови Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою, в якій просив письмово повідомити прізвище, ім`я та по батькові суддів вказаного суду, які мають посвідчення судді з підписом Президента України згідно з ч.2 ст.51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також номера та дату видачі вказаних посвідчень. 12.06.2019 року голова суду Чижиченко Д.В. надав відповідь №05-08/Н15702/22/19, в якій відмовив у направленні на адресу позивача запитуваної інформації. Не погодившись з вказаною відповіддю, позивач 01.07.2019 року звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з заявою про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 та просив скласти протокол про адміністративне правопорушення. 25.07.2019 року головний спеціаліст Відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого надав позивачу відповідь №25/07-004, в якій повідомив, що на звернення позивача від 06.06.2019 до голови Жовтневої районного суду м. Харкова була надана відповідь від 12.06.2019 за №05-08/Н15702/22/19. У разі незгоди із відповіддю, наданою Жовтневим районним судом м. Харкова від 12.06.2019 за № 05-08/Н15702/22/19, роз`яснено право оскаржити її у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Позивач зазначив, що у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги, складається мотивована постанова, що не було виконано головою Жовтневого районного суду м. Харкова.

11.01.2020 року від голови Жовтневого районного суду м. Харкова Чижиченко Д.В. надійшов до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 06.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до голови суду із заявою з проханням повідомити йому ПІБ суддів Жовтневого районного суду м. Харкова, які мають посвідчення з підписом президента України, відповідно до ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», а також номери та дату видачі вказаних посвідчень. 12.06.2019 за вихідним №05-08/Н-25/15702/22/19 останньому було надано відповідь з урахуванням вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

13.01.2020 року від керівника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини також надійшов відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 01.07.2019 року заявник звернувся до Уповноваженого. 25.07.2019 року Головним спеціалістом Відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого була надана відповідь, в якій зазначено, що на звернення заявника від 06.06.2019 до голови Жовтневого районного суду м. Харкова була надана відповідь від 12.06.2019 за № 0508/Н-25/15702/22/19, відповідно відповідь на звернення заявника була надана в строки та у порядку, визначеному законодавством України. З огляду на викладене, представник відповідача вважає позовні вимоги безпідставними, та просить суд відмовити в їх задоволені.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 06.06.2019 року позивач звернувся до голови Жовтневого районного суду м. Харкова з заявою, в якій просив письмово повідомити прізвище, ім`я та по батькові суддів вказаного суду, які мають посвідчення судді з підписом Президента України згідно з ч.2 ст.51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також номера та дату видачі вказаних посвідчень.

12.06.2019 за вихідним №05-08/Н-25/15702/22/19 позивачу було надано відповідь, в якій повідомлялось, що позивачу вже надавалась відповідь від 21.12.2018 року №05-08/11-65/33440/51/18 щодо надання П.І.Б. суддів, які мають посвідчення судді за підписом Президента України. Додатково повідомляємо, що суддя Кісь Д.П. має посвідчення судді за підписом Президента України. Посвідчення судді Рубіжного С.О. передане для заміни, у зв`язку з його призначенням. Щодо надання дати видачі та номерів посвідчень суддів повідомлено позивача, що відповідно до статті 51 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України. Посвідчення є офіційним документом, який засвідчує займану посаду особи, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Рішенням Ради суддів України №23 від 25.04.2014 (зі змінами) затверджено Положення про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці та присяжних, згідно якого власник посвідчення зобов`язаний забезпечувати зберігання та використання посвідчення таким чином, щоб унеможливити його втрату, псування або доступ до нього сторонніх осіб. За таких обставин посвідчення судді перебуває безпосередньо у власника. На прохання особи воно може бути пред`явлене безпосереднім володільцем. Також повідомлено, що згідно Порядку формування, ведення, обліку та зберігання особових справ суддів, затвердженого наказом ДСА України 20.05.2016 року № 97 та погодженого рішенням Ради Суддів України 04.02.2016, до особової справи судді додається копія його посвідчення. Наказом голови суду від 04.01.2017 №06-07/13 затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності Жовтневого районного суду м. Харкова, зокрема до вказаного переліку належать особові справи суддів та працівників апарату суду. Отже доступ до інформації, що міститься в особових справах є обмеженим. Враховуючи вимоги наведених вище норм чинного законодавства України, повідомлення дати видачі та номери посвідчень суддів не можуть бути надані заявнику. Повідомлення позивача щодо П.І.Б. суддів, які мають посвідчення судді за підписом Президента України було надано за згодою власників посвідчень.

01.07.2019 року позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з заявою про адміністративне правопорушення, в якій повідомив, що 12.06.2019 року голова Жовтневого районного суду м.Харкова надав відповідь №05-08/Н-25/15702/22/19, в якій відмовився повідомити номера та дату видачі посвідчень суддів вказаного суду за підписом Президента України згідно з ч.2 ст.51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", посилаючись на службовість вказаної інформації. Одночасно голова Жовтневого районного суду м.Харкова послався на лист №05-08/11-65/33440/51/18 від 21.12.2018 року, в якому не міститься необхідна інформація в повному обсязі. З огляду на викладене, позивач зазначив, що голова Жовтневого районного суду м.Харкова порушив конституційне право позивача на інформацію та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.212-3 КУпАП. У вказаному зверненні позивач просив негайно скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що 25.07.2019 року головний спеціаліст Відділу регіонального представництва в східних областях Секретаріату Уповноваженого надав позивачу відповідь №25/07-004, в якій повідомив, що на звернення позивача від 06.06.2019 до голови Жовтневої районного суду м. Харкова була надана відповідь від 12.06.2019 за №05-08/Н-25/15702/22/19. У разі незгоди із відповіддю, наданою Жовтневим районни судом м. Харкова від 12.06.2019 за № 05-08/Н15702/22/19, роз`яснено право оскаржити її у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України. Окрім цього зазначено, що діяльність Уповноваженого доповнює існуючі засобі захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина, не відміняє їх не тягне перегляду компетенції державних органів, які забезпечують захист поновлення порушених прав і свобод.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 1 цього Закону визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом статті 3 Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Разом з тим, судом встановлено, що звернення ОСОБА_1 від 06.06.2019 року на ім`я голови Жовтневого районного суду м. Харкова не містить ані прохання щодо сприяння в реалізації його прав, ані повідомлення про порушення чинного законодавства, ані пропозицій щодо прохання про визнання за позивачем певного статусу, ані вимоги про поновлення порушених прав позивача, тобто, не підпадає під визначення заяви, клопотання або скарги, що наведені у ст.3 Закону України "Про звернення громадян".

Водночас, порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що перебуває у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13.01.2011 № 2939-VІ "Про доступ до публічної інформації" (далі по тексту - Закон № 2939-VІ).

За визначенням частини 1 статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Отже, визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 по справі № 820/4261/17, від 31.07.2018 по справі № 820/4263/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

За визначенням ст.19 Закону № 2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Оскільки у заяві від 06.06.2019 року на ім`я голови суду позивач просив письмово повідомити прізвище, ім`я та по батькові суддів вказаного суду, які мають посвідчення судді з підписом Президента України згідно з ч.2 ст.51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а також номера та дату видачі вказаних посвідчень, запитувана інформація є фіксованою, отже, зазначена заява є запитом на інформацію в розумінні Закону № 2939-VІ.

За приписами ч.1 ст.20 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з п.1, п.2 ч.1 ст.22 Закону № 2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч.4 ст.22 Закону № 2939-VІ).

Відповідно до ч.4 ст.22 Закону № 2939-VІ у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

У відповіді, наданій листом від 12.06.2019 за №05-08/Н-25/15702/22/19, Жовтневий районний суд м. Харкова зазначив, що позивачу вже надавалась відповідь від 21.12.2018 року №05-08/11-65/33440/51/18 щодо надання П.І.Б. суддів, які мають посвідчення судді за підписом Президента України. Додатково повідомлялось, що суддя Кісь Д.П. має посвідчення судді за підписом Президента України, посвідчення судді Рубіжного С.О. передане для заміни, у зв`язку з його призначенням. Також повідомлено, що згідно Порядку формування, ведення, обліку та зберігання особових справ суддів, затвердженого наказом ДСА України 20.05.2016 року № 97 та погодженого рішенням Ради Суддів України 04.02.2016, до особової справи судді додається копія його посвідчення. Наказом голови суду від 04.01.2017 №06-07/13 затверджено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, та які можуть міститися в документах з організації діяльності Жовтневого районного суду м. Харкова, зокрема до вказаного переліку належать особові справи суддів та працівників апарату суду. Отже доступ до інформації, що міститься в особових справах є обмеженим. Враховуючи вимоги наведених вище норм чинного законодавства України, повідомлення дати видачі та номери посвідчень суддів не можуть бути надані заявнику. Повідомлення позивача щодо П.І.Б. суддів, які мають посвідчення судді за підписом Президента України було надано за згодою власників посвідчень.

Частиною 1 статті 23 Закону №2939-VІ передбачений вичерпний перелік порушень законодавства про доступ до публічної інформації.

Так, за приписами вказаної норми, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Зазначений перелік порушень законодавства про доступ до публічної інформації є вичерпним і не передбачає відповідальності для осіб, які надали запитувану інформацію в доступних межах.

Враховуючи викладене, в даному випадку, Жовтневим районним судом м.Харкова дотримано вимоги Закону № 2939-VІ та надано вичерпну відповідь на запит позивача, відповідно в даному випадку відсутнє порушення права позивача на інформацію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Жовтневим районним судом м.Харкова в межах повноважень та з дотриманням вимог Закону № 2939-VІ розглянуто заяву позивача від 06.06.2019 року, відповідно відсутні підстави для визнання протиправними дії Жовтневого районного суду м. Харкова.

З приводу тверджень позивача щодо обов`язку складення мотивованої постанови у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги, що не було виконано головою Жовтневого районного суду м. Харкова, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 19 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову.

Оскільки судом встановлено, що запит позивача від 06.06.2019 року не підпадає під визначення заяви, клопотання або скарги, що наведені у ст.3 Закону України "Про звернення громадян", а по своїй суті є запитом на доступ до публічної інформації, який розглядається в порядку Закону України від 13.01.2011 № 2939-VІ "Про доступ до публічної інформації", суд приходить до висновку, що вимоги пункту 1 частини 2 статті 19 Закону України «Про звернення громадян» на спірні правовідносини не поширюється, відповідно у відповідача відсутній обов`язок скласти мотивовану постанову у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги.

З огляду на те, що позовна вимога зобов`язати Жовтневий районний суд м. Харкова направити на адресу позивача інформацію щодо номерів та дати видачі посвідчень суддів вказаного суду за підписом Президента України згідно з ч.2 ст.51 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" або ухвалити мотивовану постанову згідно п.2 ч.1 ст.19 Закону України "Про звернення громадян" є похідною, вона також не підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку діям Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини у спірних відносинах, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 2939-VІ парламентський контроль за дотриманням права людини на доступ до інформації здійснюється Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, тимчасовими слідчими комісіями Верховної Ради України, народними депутатами України.

Згідно з п.п.1, 3 ч.1 ст.3 Закону України "Про Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини" від 23.12.1997 № 776/97-ВР (далі по тексту - Закон № 776/97-ВР) метою парламентського контролю, який здійснює Уповноважений, є: захист прав і свобод людини і громадянина, проголошених Конституцією України, законами України та міжнародними договорами України; запобігання порушенням прав і свобод людини і громадянина або сприяння їх поновленню.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону № 776/97-ВР уповноважений приймає та розглядає звернення громадян України, іноземців, осіб без громадянства або осіб, які діють в їхніх інтересах, відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

При розгляді звернення Уповноважений: 1) відкриває провадження у справі про порушення прав і свобод людини і громадянина; 2) роз`яснює заходи, що їх має вжити особа, яка подала звернення Уповноваженому; 3) направляє звернення за належністю в орган, до компетенції якого належить розгляд справи, та контролює розгляд цього звернення; 4) відмовляє в розгляді звернення (ч.3 ст.17 Закону № 776/97-ВР).

Статтею 4 Закону України "Про звернення громадян" встановлено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону встановлено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини із заявою, в якій повідомив, що голова Жовтневого районного суду м.Харкова порушив конституційне право позивача на інформацію та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.212-3 КУпАП та просив негайно скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, як зазначалось вище, дії Жовтневого районного суду м. Харкова щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.06.2019 не є порушенням права позивача на інформацію, тому підстави для складення Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини протоколу про адміністративне правопорушення відносно голови Жовтневого районного суду м.Харкова Чижиченко Д.В. були відсутні.

Матеріалами справи підтверджено, що звернення ОСОБА_1 від 01.07.2018 розглянуто відповідно до вимог Закон України "Про звернення громадян", позивачу надана змістовна та обґрунтована відповідь з наданням роз`яснень згідно з п.2 ч.3 ст.17 Закону №776/97-ВР.

Відповідь надана у строк, встановлений Законом №393, та роз`яснює можливість і порядок її оскарження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що другий відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом №776/97-ВР та Законом України "Про звернення громадян", тому відсутні підстави для визнання його дій неправомірними та зобов`язання поновити порушені права позивача.

Доводи позивача про порушення Жовтневим районним судом м. Харкова та Секретаріатом Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини вимог Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" жодним чином не обґрунтовані, зокрема, не зазначено, в чому полягає дискримінація позивача, за якою ознакою допущена дискримінація, та порівняно з ким позивача дискриміновано. З огляду на викладене, зазначені доводи позивача не є підставою вважати дії відповідачів у спірних відносинах протиправними.

Таким чином, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Жовтневого районного суду м. Харкова (61052, вул.Полтавський шлях, 45, ) та Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини (01008, м.Київ, вул.Інститутська, 21/8, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 22.01.2020 року.

Суддя Біленський О.О.