Справа № 360/5219/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/5219/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

10.12.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Оковітова Романа Володимировича (далі - представник позивача) в інтересах ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.12.2019 на адресу позивача поштою надійшла вимога № Ф-61414-52 від 12.11.2019 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 26539,26 грн.

З посиланням на п. 9-4 Розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", позивач вважає, що він в силу закону, звільнений, у тому числі, від обов`язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. На думку позивача відповідно, у відповідача відсутнє право на нарахування єдиного внеску по відношенню до позивача.

З цього приводу позивач 10.12.2019 звертався з відповідною заявою до Головного управління ДПС у Луганській області.

Таким чином, на думку представника позивача, вимога від 12.11.2019 № Ф-61414-52 є неправомірною та підлягає скасуванню.

27.12.2019 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти задоволення вимог з огляду на таке (арк. спр. 35-36).

Пунктом 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464 (далі - Закон № 2464) визначено, що своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом сума єдиного внеску є недоїмкою.

Сума боргу з єдиного внеску, зазначена у оскаржуваній вимозі, в загальному розмірі 26539,26 грн складається з: 8448,00 грн нарахування за 2017 рік; 2457,18 грн нарахування за І квартал 2018 року; 2457,18 грн нарахування за II квартал 2018 року; 2457,18 грн нарахування за III квартал 2018 року; 2457,18 грн нарахування за IV квартал 2018 року; 2754,18 грн нарахування за І квартал 2019 року, 2754,18 грн нарахування за II квартал 2019 року; 2754,18 грн нарахування за III квартал 2019 року. Відповідач вважає, що підставою для звільнення від виконання обов`язку, визначеного ст. 6 Закону № 2464 згідно з пунктом 9-4 розділу VIII Закону № 2464-VI, є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Заява на час формування оскаржуваної вимоги про звільнення від сплати єдиного внеску на адресу податкового органу не надходила, а тому вважав оскаржувану вимогу законною та просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив таке.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником бойових дій, перебуває на військовій службі з 07.07.2018, що підтверджено копіями документів, а саме: паспортом громадянина України (арк. спр. 10), карткою платника податків (арк. спр. 11), посвідченням учасника бойових дій (арк. спр. 12), довідкою від 09.12.2019 № 319 (арк. спр. 13).

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР), 06.06.2011 позивача зареєстровано як фізичну особу-підприємця, який перебував на податковому обліку у Державній податковій інспекції у м. Сєвєродонецьку (арк. спр. 15).

Згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, 03.12.2019 до ЄДР внесено запис №2008715 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_2 (арк. спр. 16).

Згідно з даними інтегрованої картки за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31.10.2019 за позивачем обліковується недоїмка по сплаті єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців в сумі 26539,26 грн (арк.спр. 39).

Відповідно розрахунку боргу з єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність за період 2017 - 3 квартал 2019 року залишок непогашеного грошового зобов`язання позивача складає 26539,26 грн (арк. спр. 40).

12.11.2019 ГУ ДПС у Луганській області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-61414-52 від 12.11.2019 в якій зазначено, що сума боргу позивача станом на 31.10.2019 становить 26539,26 грн, у тому числі, недоїмка - 26539,26 грн (арк. спр. 8).

Згідно копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-61414-52 від 12.11.2019 вручена особисто позивачу 02.12.2019 (арк. спр. 41).

Судом також встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.12.2019 про звільнення від обов`язків сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану, керуючись п. 94 Прикінцевих та перехідних положеннь Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (арк. спр. 17, 44).

Листом від 18.12.2019 № ФОП-1476/12-32-52-06 відповідач відмовив у задоволені заяви позивача від 10.12.2019 щодо звільнення від сплати єдиного соціального внеску в зоні проведення антитерористичної операції (арк. спр. 42-43).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено таке:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома);

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Однак, особливістю даної справи є те, що на час виникнення спірних правовідносин - 2014-2019 роки, позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464-VI необхідно застосовувати з урахуванням пункту 94 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Тому суд зазначає, що дана норма суперечить посиланню відповідача щодо існування законодавчої неточності, що виникла внаслідок внесення зміни до закону про внесення змін до нього, замість внесення змін до оригінального закону.

Так, п. 28 розділу І Закону України від 28.12.2015 № 911 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 1 січня 2016 року, виключено п.п. 8 п. 4 ст. 11 Закону України від 02.09.2014 №1669 "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", яким вносились зміни до Закону України від 08.07.2010 N 2464 "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" в частині доповнення розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" п. 93, який з часом вважається пунктом 94, яким свого часу надавались пільги з єдиного внеску на територіях населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. З метою усунення такої законодавчої неточності в частині виключення п. 94 із розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зареєстровано проект Закону України № 6019 від 03.02.2017 р. «Про внесення зміни до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом резидента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014.

Згідно з абзацом 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" та від 02 грудня 2015 року № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено місто Лисичанськ.

З огляду на вищевикладене судом встановлено що, як на час виникнення заборгованості по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, так і на час формування спірної вимоги про сплату боргу, позивач перебував на обліку як платник єдиного внеску в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції. Відповідно, позивач є суб`єктом правовідносин, на якого поширюється дія положень пункту 94 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

Суд зауважує, що як на час виникнення спірних відносин, так і на час розгляду та вирішення даної справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався. Відповідно, у розумінні статті 1 Закону № 1669-VII проведення антитерористичної операції триває, а тому позивач не обмежений у терміні подання заяви про його звільнення від обов`язку, визначеного ст. 6 Закону № 2464.

Отже, посилання відповідача на те, що вищевказану заяву позивач подав після винесення оскаржуваної вимоги суд вважає незмістовними.

Оскільки судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 № Ф-61414-52 охоплює період, в якому позивач звільнений від виконання обов`язків платника єдиного внеску, суд дійшов висновку, що за цей період орган доходів і зборів не мав повноважень формувати та направляти позивачу таку вимогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 812/1299/16.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивачем дотримано всіх необхідних умов для звільнення від обов`язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, розпочатої відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

За таких обставин, судом встановлено, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) від 12.11.2019 № Ф-61414-52 не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню. Відповідно, позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та задовольняються.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VІ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Оковітова Романа Володимировича в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Луганській області № Ф-61414-52 від 12.11.2019 на суму 26539,26 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива