Справа № 155/335/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 155/335/19 пров. № А/857/82/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Запотічного І.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Горохівського районного суду Волинської обл. від 29.10.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення (суддя суду І інстанції: Адамчук Г.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 40 хв. 29.10.2019р., м.Горохів Волинської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 08.11.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

29.03.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив поновити строк на звернення до суду із розглядуваним позовом; визнати незаконною та скасувати постанову серії ПС2 № 844039 від 03.08.2016р. по справі про адміністративне правопорушення, складену інспектором роти № 2 батальйону УПП м.Луцька Видринською А.В.; справу про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, закрити у зв`язку із відсутністю в діях позивача вказаного порушення (а.с.1-2).

Рішенням Горохівського районного суду Волинської обл. від 29.10.2019р. заявлений позов задоволено; поновлено строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення; визнано незаконною та скасовано постанову серії ПС2 № 844039 від 03.08.2016р. у справі про адміністративне правопорушення, складену інспектором роти № 2 батальйону УПП м.Луцька Видринською А.В. (а.с.34-36).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Управління патрульної поліції /УПП/ у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.40-44).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не забезпечив всебічного розгляду справи; під час винесення спірної постанови позивач надав інспектору посвідчення водія ВАН 320491 від 24.01.2013р., яке на той момент належало ОСОБА_1 .

Змістом відповіді Регіонального сервісного центру МВС у Волинській обл. від 24.05.2019р. спростовуються покликання позивача на те, що зазначене посвідчення водія йому невідоме та немає ніякого відношення до нього; посвідчення водія НОМЕР_1 від 24.01.2013р. було дійсним до 08.11.2016р. та належало ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Посвідчення водія ВХТ НОМЕР_2 , що представлено позивачем під час розгляду справи, видано 08.11.2016р. йому ТСЦ № 0744 по причині втрати попереднього посвідчення водія ВАН 320491 від 24.01.2013р., тобто через три місяці після винесення постанови.

Адреса проживання чи перебування порушника, його місце праці та номер мобільного номеру телефону вказується в постанові поліцейським лише зі слів особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при цьому перевірити достовірність цих даних, крім як з посвідчення водія, в поліцейського не має можливості відповідно до норм чинного законодавства.

Окрім цього, оскаржувана постанова відповідає вимогам ст.283 КУпАП, оскільки в ній містяться всі дані, як того вимагає вказана норма права.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не спростовано факту керування та відсутності (не пред`явлення) поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент зупинки відповідачем транспортного засобу - 03.08.2016р., а тому факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, знайшов своє об`єктивне підтвердження.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.71-77).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила відхилити клопотання позивача, що надійшло електронною поштою до апеляційного суду 15.01.2020р. (а.с.69), про відкладення апеляційного розгляду справи через неотримання ухвали про відкриття провадження у справі та апеляційної скарги, оскільки такі скеровані 16.01.2020р. позивачу електронною поштою, а останнім надіслано 20.01.2020р. до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу.

Водночас, розглядувана справа відноситься до категорії термінових адміністративних справ, а особливості їх розгляду визначені ст.ст.268-272, 286 КАС України, якими, зокрема, передбачено скорочені строки повідомлення учасників справи, надання можливості ознайомитися із заявами (скаргами) учасників в судовому засіданні тощо.

Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до постанови серії ПС2 № 844039 від 03.08.2016р., винесеної інспектором роти № 2 батальйону УПП м.Луцька лейтенантом поліції Видринською А.В., 03.08.2016р. (конкретний час не вказаний), позивач ОСОБА_1 , керуючи легковим автомобілем марки «Volkswagen Touareg», номерний знак НОМЕР_3 , на вул.Ковельській. 190 у м.Володимир-Волинський, не пред`явив на вимогу полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, чим порушив вимоги «а» п.2.4 Правил дорожнього руху /ПДР/.

На підставі наведеного, відповідачем визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. (а.с.7).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не мав належних та допустимих доказів, які б вказували на доведеність вини позивача у вчиненні розглядуваного правопорушення.

Також впродовж судового розгляду відповідачем не вжито належних дій, спрямованих на доказування правомірності винесеної постанови.

Колегія суддів вважає, що правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є відсутніми, при цьому враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 «ґ» ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі укладення такого договору.

Згідно п.2.4. «а» ПДР на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також передати для перевірки документи, зазначені в п.2.1.

Із змісту вимог ст.283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, вказана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті - в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався. Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП в частині керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Разом з тим, під час складання спірної постанови відповідачем не зазначеного конкретного часу (години та хвилин) вчинення порушення.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч.1 ст.126 КУпАП в частині керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, не представлено.

Окрім цього, довідкою Територіального сервісного центру 0744 МВС у Волинській обл. № 31/3/4-887 від 18.07.2019р. стверджується, що позивачу видавалися посвідчення водія, серії і номери яких не співпадають з серією та номером посвідчення водія, яке зазначено у постанові відповідача (а.с.31).

Вказана інформація також підтверджується копією екзаменаційної картки водія № 00652 від 14.06.2001р., яка надана позивачем разом з відзивом на апеляційну скаргу (а.с.74).

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги лист Регіонального сервісного центру МВС у Волинській обл. № 31/3-1758 від 24.05.2019р. щодо виданих посвідчень на ім`я ОСОБА_1 , оскільки він передував довідці Територіального сервісного центру 0744 МВС у Волинській обл. № 31/3/4-887 від 18.07.2019р., надана ним інформація сформована в таблицю, яка не завірена підписами відповідальних осіб, тобто, є неналежно оформленою (а.с.20-22, 53-55).

Водночас, колегія враховує інші дані позивача, які вказують на недостовірність записів у постанові відповідача.

Зокрема, згідно з довідкою професійно-технічного училища № 27 м.Берестечко № 120 від 28.03.2019р. позивач ОСОБА_1 дійсно працює в училищі за основним місцем роботи з 06.07.2001р. на посаді майстра виробничого навчання (а.с.8).

Відповідно до паспорта позивача він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Згідно листа Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській обл. № 14013 від 22.07.2019р. позивач ОСОБА_1 не являється боржником по примусовому виконанню постанови ВП № 56544060, яка стосується примусового стягнення штрафу, накладеного за вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.5-6, 30).

Таким чином, належних доказів допущення вищеописаних порушень саме позивачем відповідачем не представлено, а відтак інспектором поліції під час розгляду адміністративної справи не було вжито належних заходів для з`ясування особи порушника та дійсних його даних.

Водночас, оскільки спірна постанова у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача складена помилково; також з метою усунення будь-яких сумнівів у відсутності в діях позивача події і складу розглядуваного адміністративного правопорушення, останню слід визнати протиправною та скасувати в судовому порядку.

Вказані обставини в своїй сукупності мають визначальне значення для вирішення розглядуваного спору, через що решта доводів сторін не носить принципового значення.

На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП в частині керування транспортним засобом без полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу.

Також складену інспектором поліції постанову в цій частині за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Таким чином, колегія суддів дійшла до переконливого висновку про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за недотримання вимог п.2.4 «а» ПДР, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ПС2 № 844039 від 03.08.2016р.

Звідси, заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Наведені вимоги в розглядуваному випадку судом не дотримані, оскільки рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення не прийнято, хоча судом першої інстанції в мотивувальній частині наголошено на необхідності закриття справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак порушив норми процесуального права (за наслідками справи не вирішив питання про закриття провадження в адміністративній справі), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в резолютивній частині шляхом її доповнення відповідними положеннями про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, ст.316, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській обл. Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Горохівського районного суду Волинської обл. від 29.10.2019р. в адміністративній справі № 155/335/19 змінити, доповнивши резолютивну частину рішення реченням наступного змісту:

«Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.».

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 22.01.2020р.