Справа № 240/9409/19
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9409/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

20 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Мацького Є.М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (ухвалене у м. Житомирі 09 вересня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо здійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання , як судді у відставці згідно заяви від 20 грудня 2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 19.12.2018 № 03- 23/246/2018 з 01 січня 2019 року та заяви від 14 січня 2019 року на підставі довідки Житомирського Апеляційного суду від 14.01.2019 № 03-23/10/2019 з 01 лютого 2019 року;

- зобов`язати Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди згідно заяви від 20 грудня 2018 року на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 19.12.2018 № 03-23/246/2018, починаючи з 04 грудня 2018 року та заяви від 14 січня 2019 року на підставі довідки Житомирського Апеляційного суду від 14.01.2019 №03-23/10/2019, починаючи з 01 січня 2019 року без обмеження граничним розміром, з урахуванням фактично проведених виплат.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді (пункт 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, тобто із 01.01.2019, а не з 04.12.2018 та із 01.02.2019, а не з 01.01.2019, як вважає позивач.

Позивач не подала відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019, з урахуванням п.7 ч.1 ст.306, ст.307, 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Отримавши довідки апеляційного суду Житомирської області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №03-23/246/2018 від 19.12.2018 та №03-23/10/2019 від 14.01.2019, позивач звернулась до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із розміру суддівської винагороди, вказаної у цих довідках.

Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області листом №Г-634 від 01.02.2019 повідомило ОСОБА_1 про те, що їй проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 року, відповідно до довідки від 19.12.2018 року №03-23/246/2018, яка видана Апеляційним судом Житомирської області (а.с. 15-16), оскільки відповідно до пункту 4 розділу II Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяця, наступного за місцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Листом №Г-21 від 01.02.2019 Житомирське об`єднане управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що їй проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2019 року відповідно до довідки від 14.01.2019 року № 03-23/10/2019, яка видана Житомирським апеляційним судом.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем помилково трактується положення пункту 4 Порядку №5-1, тобто визначення періоду за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання, оскільки відповідно до цього пункту передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. Тобто, положення вказаного нормативного акту визначає період в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом за який може бути здійснений такий перерахунок.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Статтею 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VІ від 07.07.2010 в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VІІІ та рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 у справі № 4-рп/2016 визначено, що у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вказані норми кореспондують з ч. 4 ст. 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у чинній редакції, якими передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 3 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд". Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015 - 15 мінімальних заробітних плат».

Також визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч. 10 ст. 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд", за яким «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами.

Рішенням Конституційного Суду України встановлено, що положення частин 3, 10 статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІII "Про забезпечення права на справедливий суд", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, із 04.12.2018 відновлено право суддів на отримання посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015.

Визнання неконституційними приведених вище положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІII "Про забезпечення права на справедливий суд" є підставою для проведення перерахунку суддівської винагороди та, як наслідок, призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Отже, вказаний перерахунок має проводитися з 04.12.2018, оскільки визнання неконституційними окремих положень законодавства в частині визначення розміру посадового окладу судді є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці саме з 04.12.2018 через те, що в цьому випадку не відбувається зміна розміру щомісячного грошового утримання суддям, а виключно відновлюються раніше порушені права.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 в розмірі 1921 грн, що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 01.01.2019.

При цьому, вказаний перерахунок обумовлено підвищенням суддівської винагороди через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб згідно із Законом України від 23.11.2018 № 2629 "Про Державний бюджет на 2019 рік", а дію вказаного закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що вказує на виникнення права на перерахунок довічного грошового утримання позивачу саме з 01.01.2019, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Посилання відповідача на п. 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, від 25.01.2008 №3-1, суд вважає необґрунтованим.

Так, відповідно до 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. При цьому дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в спірному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набула права на такий перерахунок.

В спірному випадку (щодо перерахунку з 04.12.2018) не змінилися розміри складових суддівської винагороди, а внаслідок визнання неконституційними окремих положень Закону відновлено право суддів на отримання суддями місцевих судів посадового окладу, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Мацький Є.М. Сушко О.О.