Справа № 200/14400/19-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р. Справа№200/14400/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області (вул.Б.Горбатого,57, м.Бахмут, Донецька область, 84511, ) про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області, у якій просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача про відмову ОСОБА_1 у призначенні державної допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу, допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з метою реалізації свого права на отримання та призначення державної допомоги при народженні дитини через свого представника звернулась до Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області зі зверненням про роз`яснення чи передбачено їй соціальні виплати при народженні дитини (реєстраційний номер К НОМЕР_2 від 06 вересня 2019 року). Листом від 11 вересня 2019 року за № К-526 Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області було надано роз`яснення про порядок призначення допомоги при народженні дитини. Позивач не погоджується з таким листом відповідача в зв`язку в чим звертається до суду.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву на позовну заяву позивач посилається на те, що останньою не було виконано умов отримання допомоги при народженні дитини. Тобто, для отримання допомоги батьки дитини повинні звернутися до органів соціального захисту населення за місцем свого проживання та подати заяву про призначення усіх видів допомоги, компенсацій та пільг, затверджену Наказом Мінсоцполітики України від 21 квітня 2015 року № 441, та пред`явити документ, що посвідчує особу разом зі свідоцтвом про народження дитини. Позивач не зверталась до відповідача жодним чином, а звернулась через свого представника лише за роз`ясненням порядку, на яке Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області (далі по тексту УПСЗН) надало роз`яснення в листі від 11 вересня 2019 року К-526.

Ухвалою суду від 02 січня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що посвідчується копією паспорта серії НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи встановлено, 24 грудня 2016 року ОСОБА_1 народила дитину - ОСОБА_2 , про що 19 липня 2019 року Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 .

У зв`язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, позивач разом з малолітньою дитиною переїхала на постійне місце проживання до м.Бахмут, де були взяті на облік внутрішньо переміщених осіб, фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідками від 18 грудня 2019 року № 1419- та №1419-.

06 вересня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернулася до УПСЗН Бахмутської міської ради Донецької області в якому просила «прошу Вас надати роз`яснення чи передбачено мені згідно законодавства України соціальні виплати при народженні 24 грудня 2016 року мною дитини ОСОБА_2 та соціальні виплати по догляду за дитиною, зокрема, в порядку статті 135 Сімейного кодексу України.»

11 вересня 2019 року УПСЗН Бахмутської міської ради Донецької області надано відповідь №К-526 в якій роз`яснено положення Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та «Порядку призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми». Додатково УПСЗН зазначило, що за призначенням будь-яких видів соціальних допомог ОСОБА_1 до Управління не зверталася.

Не погоджуючись з наданою відповіддю, вважаючи дану відповідь - рішенням про відмову в оформленні та виплаті допомоги при народженні дитини, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі по тексту - Закон № 2811), Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ (далі по тексту - Закон № 2402), Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі по тексту - Порядок № 1751).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми».

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною першою статті 1 Закон № 2811 громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 3 Закон № 2811-XII одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини.

Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина перша статті 5, частина перша статті 10 Закон № 2811), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

Відповідно до статті 11 Закону № 2811 допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини.

Крім того, приписами зазначеної статті визначено, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року.

Так, відповідно до п. 10 Порядку № 1751 визначено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Приписами пункту 11 цього порядку передбачено, що для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Заява, зазначена у підпункті 1 цього пункту, може бути подана в електронній формі (з використанням засобів телекомунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, зокрема з використанням електронного цифрового підпису) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання заявника. В такому разі факт народження дитини на території України підтверджується за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманою шляхом електронної взаємодії у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом. У разі надходження надісланої з використанням засобів телекомунікаційних систем заяви без електронного цифрового підпису громадянина орган соціального захисту населення повідомляє заявнику, що допомога при народженні дитини призначається лише після підписання у місячний строк зазначеної заяви. У разі не підписання заяви у зазначений строк подається нова заява.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 21 квітня 2015 року № 441 «Про затвердження форми Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг» затверджено форму Заяви про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг, що додається.

З аналізу вимог чинного законодавства, вбачається, що для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Так, з позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернулась до відповідача зі зверненням яке було зареєстровано за № К-526. У змісті даного звернення вбачається, що 24 грудня 2016 року позивач народила дитину та звертається з питанням чи передбачені їй соціальні виплати при народженні дитини та соціальні виплати по догляду за дитиною, зокрема, в порядку статті 135 Сімейного кодексу України. На що було надана відповідь від 11 вересня 2019 року відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Суд зазначає, що позивачем не надано суду доказів того, що вона зверталася до відповідача з заявою встановленої форми з відповідними документами про призначення допомоги при народжені дитини не надала.

Та не надано доказів того, що відповідачем приймалось рішення за результатами розгляду заяви встановленої форми з відповідними документами про відмову у призначенні виплати при народженні дитини.

З огляду на викладене суд зазначає, що відповідачем фактично не приймалось рішення про відмову в призначенні допомоги при народженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами частини 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Також, суд зазначає, що адміністративний суд під час прийняття рішень у справі перевіряє правомірність рішень, дій чи наявність допущеної бездіяльності суб`єктами владних повноважень.

Виходячи із системного аналізу наведених норм КАС України, особа, яка звертається до адміністративного суду з позовом має довести наявність порушення оскаржуваним рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень саме її прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, які потребують судового захисту.

Крім того, відповідно до статті 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Обов`язковою ознакою рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, як предмета адміністративного спору, є прямий (безпосередній) вплив рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на правовий статус фізичної чи юридичної особи, тобто обмеження її прав, свобод, покладення на неї обов`язків.

У свою чергу лист - відповідь відповідача від 11 вересня 2019 року № К-526 не породжує для позивача настання будь - яких юридичних наслідків та не впливає на його права, обов`язки та законні інтереси у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дії суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо відповідні дії не повинні вчинюватися таким суб`єктом стосовно цієї особи, виходячи з наданої йому компетенції.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчинюються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.

При цьому оскаржувані дії або бездіяльність повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Таким чином, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь-яких дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги особи можуть бути задоволені за умови, що такі дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов`язків.

Виходячи з наведеного, не порушують права чи інтереси ті дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які не впливають на суб`єктивні права та обов`язки особи, зокрема ті, вчинення яких особа не вправі вимагати від суб`єкта владних повноважень. Тобто, особа не вправі вимагати визнання протиправними тих дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які не є юридично значимими для позивача.

Суд зазначає, що позивачем не дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку звернення до Управління соціального захисту населення, а саме не подана заява встановленої форми про призначення допомоги при народженні дитини, але подавався інформаційний запит (звернення).

Таким чином, суд вказує на те, що відповідачем не розглядалась заява (відповідної форми) про призначення допомоги при народженні дитина, та відповідного рішення за результатами розгляду такої заяви не приймалось, а отже відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

З огляду на вищезазначене, суд вважає за необхідне зазначити, що позивач відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» має можливість звернутися до відповідача з заявою визначеної форми та відповідними документами.

Згідно статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою від 02 січня 2020 року суд відстрочив ОСОБА_1 сплату судового збору по даній справі до ухвалення судового рішення. З огляду на те, що в задоволенні позову судом відмовлено та відповідно до норм статей 132, 139 та 143 КАС України судовий збір підлягає стягненню з позивача у розмірі 768,40 грн., у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Бахмутської міської ради Донецької області (вул.Б.Горбатого,57, м.Бахмут, Донецька область, 84511, ) про визнання незаконним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Повний текст рішення складено 23 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя І.Г. Аляб`єв