Справа № 240/10044/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10044/19 Головуючий у 1-й інстанції: Капинос Оксана Валентинівна

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

21 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Смілянця Е. С. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника апелянта, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року (повний текст рішення складено 31.10.2019р. у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії, визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії, викладені в рішеннях від 18.02.2019, 17.04.2019, 16.05.2019 та зобов`язати відповідача здійснити поновлення та виплату пенсії за вислугу років позивачу з 07.10.2009 відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів. В обґрунтування позову зазначає, що по досягненню пенсійного віку йому була призначена пенсія за віком. 01.10.1996 позивач виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. З 1997 виплата пенсії припинена. У зв`язку з виїздом позивача на постійне місце проживання за кордон, відповідачем було припинено виплату йому пенсії. Представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подав до пенсійного фонду заяву позивача про поновлення їй пенсії, яка була нотаріально посвідчена та апостильована. Натомість, відповідач відмовив позивачу у поновленні пенсії у зв`язку з тим, що дані правовідносини є такими, що не врегульовані чинним законодавством. Вважаючи відмову протиправною, а своє право на пенсійне забезпечення - порушеним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо невідновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за вислугу років з 07.10.2009.

Зобов"язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років починаючи з 07.10.2009.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що відповідач відмовляючи позивачу у поновленні виплати пенсії, діяв правомірно. Вказує, що на даний час змін до чинного законодавства на підставі рішення Конституційного Суду України від 7 жовтня 2009 року №25-рп/2009 щодо виплати пенсій пенсіонерам, які проживають за кордоном, не внесено. Міжнародна угода між Україною та Ізраїлем в галузі пенсійного забезпечення не укладена. Позивач не перебував і не перебуває у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області на обліку як військовий пенсіонер. Управління жодного рішення про припинення виплати пенсії Позивачу не приймало, тому вважає, що в діях відсутня будь-яка протиправність, а вимоги позивача - необґрунтовані. Крім того, задовольняючи позов з 07.10.2009 року судом не враховано визначених законодавцем строків звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач проживав на території України та отримував пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

З 01.10.1996 позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, у зв`язку з чим з 1997 виплата пенсії була припинена.

20.12.2018 представником позивача, який діяв на підставі нотаріальної довіреності, до Житомирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області було подано особисту заяву позивача про поновлення йому виплати пенсії з 01.04.1997 (а.с.38-39).

Листом від 18.02.2019 №2243/04-01 представнику позивача повідомлено, що оскільки пенсійні справи, виплата пенсій по яких припинена з 1996 року по 2003 рік до Головного управління не передавались то ними звернення позивача за належністю переадресовується до Житомирського обласного військомату. Крім того пояснили, що пенсії, звільненим зі служби особам, зазначеним у ст.1-2 Закону "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", які виїхали на постійне місце проживання за кордон, не призначаються, якщо інше не встановлено міжнародними договорами України, згода на обов"язковість яких надана Верховною Радою України (а.с.91).

Листом від 17.04.2019 №5722/04-01 відповідачем позивачу повідомлено, що пенсійні справи, виплата пенсій по яких припинена до 01.01.2004 до головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не передавалися. Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про поновлення виплати призначеної пенсії подається за встановленою формою пенсіонером особисто або його законним представником (тобто опікуном або піклувальником) до органу Пенсійного фонду України за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Подання заяви представником не передбачено (а.с.97-98).

Листом від 16.05.2019 №10090/021 представнику позивача повідомлено, що згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про поновлення виплати призначеної пенсії подається за встановленою формою пенсіонером особисто або його законним представником (тобто опікуном або піклувальником) до органу Пенсійного фонду України за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії (а.с.100).

Позивач вважає, що пенсія має бути відновлена та приведена у відповідність до чинного законодавства саме з 07.10.2009 року (з дня виникнення права на пенсію за віком за рішенням Конституційного суду України справа №1-32/2009 від 07.10.2009 року), тому звернувся до суду.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв протиправно, відмовляючи позивачу у відновленні виплати пенсії за вислугу років.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким частково задоволено позов, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 п.2 ч.1 ст.49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІVщодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону №1058-ІVдержава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що безумовно позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії, проте з визначенням дати її відновлення в межах строків звернення до суду, передбачених КАС України.

Щодо доводів відповідача про те, що питання щодо поновлення позивачу виплати пенсії буде розглянуто після надходження пенсійної справи з Житомирського обласного військового комісаріату.

Постановою Кабінету Міністрів України №1522 від 02.11.2006 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення та виплати пенсій деяким категоріям громадян" затверджено Порядок передачі органам Пенсійного фонду України функції з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян (далі - Порядок №1522).

У пункті 3 цієї постанови зазначено, що "... іншим органам, що здійснюють призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", забезпечити проведення інвентаризації пенсійних справ, виплатних та інших документів, необхідних для виконання функцій з призначення і виплати пенсій особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", передачу їх до 1 січня 2007 р. органам Пенсійного фонду України згідно з актами, складеними за формою, що затверджується органами, зазначеними у цьому пункті, за погодженням з Пенсійним фондом України, та виплату пенсій до визначеного строку".

Відповідно до п.2 ч.2 Порядку №1522 органи Пенсійного фонду України приймають згідно із затвердженими графіками від органів, що здійснюють призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсійні справи, виплатні та інші документи, необхідні для виконання функцій з призначення і виплати пенсій.

Тобто, саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перейшли повноваження із виплати пенсії відповідній категорії пенсіонерів (особам, звільненим з військової служби).

Частиною 3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Постановою правління Пенсійного фонду України №28-2 від 22.12.2014 затверджено Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Положення №28-2)

Згідно з підпунктом 5 пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до пп.2 п.6 Положення №28-2 Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином, законодавець поклав на відповідача обов`язок витребувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, отримавши заяву позивача та виявивши, що його пенсійна справа фактично не передана, повинно було не переадресовувати звернення до військомату, а витребувати у Житомирського обласного військового комісаріату пенсійну справу, однак відповідач свого обов`язку не виконав.

Відповідно до п.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого постановою Правління пенсійного Фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з виїздом за кордон, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні тощо, подається пенсіонером, або його законним представником особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання. При цьому в заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, які перебувають на повному державному утриманні, указується адреса одержувачів цієї частини пенсії.

Отже, передбачено можливість подачі заяви як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником, при цьому, відсутні вказівки на те, що останній повинен звертатися до органу ПФУ особисто та позбавлений можливості надіслати заяву та належні документи поштою. Колегія суддів звертає увагу, що до відповідача звертався представник позивача на підставі нотаріально завіреної довіреності з проставленим апостилем, що підтверджується переліком до заяви.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, та вважає їх передчасними, оскільки відповідно до ст.4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.

Стосовно вимоги представника позивача щодо відновлення виплати пенсії з 07.10.2009, суд зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 року виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону №1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляло позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення №25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.

Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.

Тому, у цьому випадку поновити пенсію необхідно з дня звернення з відповідною заявою.

Отже позов підлягає задоволенню від дати звернення до органу ПФУ з 20.12.2018р., а вимоги за період з 07.10.2009 по 19.12.2018р. слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання бездіяльності протиправною та скасування рішення скасувати в частині зобов`язання відновити ОСОБА_1 виплату пенсії за вислугу років за період з 07.10.2009 по 19.12.2018р.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 19.12.2018р. залишити без розгляду.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 січня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Смілянець Е. С. Охрімчук І.Г.