Справа № 440/1211/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: С.С. Сич
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 р. Справа № 440/1211/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці ДФС на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 21.10.19 по справі № 440/1211/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 /надалі - позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавської митниці ДФС України /надалі - відповідач/ про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 15.03.2019 № UA806020/2019/000273/2; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2019/00463 від 15.03.2019.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА806020/2019/000273/2 від 15 березня 2019 року.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА806020/2019/00463 від 15 березня 2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1536 грн. 80 коп. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. (дев`ять тисяч гривень).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржуване рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а саме, судом першої інстанції неповно з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, в зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 придбано за рахунком №804 від 28.02.2019 у Steigelmann Nutzfaherzeuge LKW|Truck|Camion уживане АUDI А6 Allroad, ід. номер: НОМЕР_1 , дата першої реєстрації: 06.11.2013 р., пробіг: 262000 - 1 шт. за ціною 14500,00 Євро /том 1 а.с. 19-20/.

Платіжним дорученням в іноземній валюті від 01.03.2019 ОСОБА_1 перераховано за вказаний автомобіль кошти в сумі 4500 Євро /том 1 а.с. 94, 95/.

Кошти в сумі 10000 Євро сплачені позивачем продавцю готівкою 07.03.2019, що підтверджується розпискою про їх отримання на рахунку №804 від 28.02.2019 /том 1 а.с. 19-20/

14.03.2019 декларантом подано до митного органу митну декларацію №UA806020/2019/206161 на "Легковий автомобіль, бувший у використанні, призначений для переведення людей на дорогах загального користування, марка AUDI, модель А6 Allroad - 1 шт., рік випуску - 2013, модельний рік - 2013 номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , номер двигуна - не визначено, двигун - дизельний, об`єм двигуна - 2967 см3, колісна формула - 4х4, кузов - універсал, колір - коричневий, місць включаючи водія - 5, дверей - 5, країна виробництва: Німеччина, транспортний засіб не обладнаний передавальною та приймальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення", валюта та загальна сума за рахунком (графа 22) - EUR 14500, ціна товару (графа 42) - 14500,0000, код МВВ (графа 43) - 1 /а.с. 129-130/.

15.03.2019 Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА806020/2019/000273/2 /а.с. 92-93/, яким із застосуванням шостого методу була відкоригована митна вартість товару за одиницю та визначена у сумі 23280,00 EUR за "1. Легковий автомобіль, бувший у використанні, призначений для переведення людей на дорогах загального користування, марка AUDI, модель А6 Allroad - 1 шт., рік випуску - 2013, модельний рік - 2013 номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , номер двигуна - не визначено, двигун - дизельний, об`єм двигуна - 2967 см3, колісна формула - 4х4, кузов - універсал, колір - коричневий, місць включаючи водія - 5, дверей - 5, країна виробництва: Німеччина, транспортний засіб не обладнаний передавальною та приймальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення".

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що коригування митної вартості товару здійснено відповідно до положень статті 55 МКУ у зв`язку з тим, що виявлено розбіжності у документах, що підтверджують митну вартість товару. На виконання вимог статті 54 МКУ контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснено під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, та перевірки наявності або відсутності застережень щодо застосування методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Відповідно пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Оскільки відбулося спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з можливим заниженням митної вартості, митним органом було здійснено контроль за правильністю визначення митної вартості. В результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують заявлену митну вартість, містять розбіжності, а саме: 1) в рахунку №804 від 28.02.2019 зазначено, що 10000 євро було сплачено в готівковій формі, проте згідно закордонного паспорту покупець знаходився на час виставлення рахунку на території України. Проведено консультацію з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в декларанта та в митному органі. Відповідно до статті 33 МКУ митні органи використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. Наявна у митного органу інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Так, рівень заявленої декларантом митної вартості товару становить 14500 ЕUR/шт., а рівень митної вартості товару зі схожими характеристиками відповідно до інформації з АСАУР та вартість задекларованого транспортного засобу, з врахуванням його комплектації та пробігу згідно електронного каталогу SchwackeNet, становить 23280 EUR/шт. Під час консультацій декларанта відповідно до вимог частини 3 статті 53 МКУ зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; ) платіжні, касові документи, що стосуються товару; 4) інші документи за його бажанням. Декларант у відповідь повідомив, що не має змоги протягом 10 днів надати документи підтверджуючі митну вартість. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, відповідно до частини 2 статті 58 МКУ не може бути прийнятий у зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені документально (документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості містять розбіжності). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не може бути прийнятий у зв`язку з відсутністю даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості). Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не може бути використаний у зв`язку з відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків. Митну вартість товару, що імпортується, скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МКУ. Визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації з електронного каталогу SchwackeNet з врахуванням комплектації та пробігу задекларованого транспортного засобу та становить 23280 EUR.

Також 15.03.2019 Полтавською митницею ДФС прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА806020/2019/00463, якою за результатами перевірки митної декларації, а також інших документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, перелік яких наведено у цій картці, повідомлено про відмову у митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №UА806020.2019.206161 від 14.03.2019 у зв`язку тим, що у процесі митного оформлення з`ясовано, що декларантом або уповноваженою ним особою ОСОБА_3 порушено вимоги статті 52 Митного кодексу України в частині правильності визначення митної вартості товарів, роз`яснено, що митне оформлення можливе за умови застосування рішення про визначення митної вартості товару №UА806020/2019/000273/2 від 15.03.2019, рішення про відмову може бути оскаржено в суді відповідно до глави ІV МКУ /том 1 а.с. 90-91/.

Не погодившись з рішенням Полтавської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА806020/2019/000273/2 від 15 березня 2019 року та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА806020/2019/00463 від 15 березня 2019 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як встановлено судом, у митній декларації №UA806020/2019/206161 від 14.03.2019 зазначено ціну товару: 14500,00 EUR (графа 42), самостійно розраховану за 1 методом визначення митної вартості.

15.03.2019 Полтавською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА806020/2019/000273/2 /а.с. 92-93/ та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА806020/2019/00463.

Враховуюч прийняття відповідачем вказаних рішень позивачем було подано до митного органу митну декларацію №UA806020/2019/206232 від 15.03.2019 із зазначенням ціни товару (графа 42) - 14500,0000 Євро, кодом МВВ (графа 43) - 6, коригування (графа 45) - 437555,96, тобто митну декларацію, у якій відкориговано митну вартість товару відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів №UА806020/2019/000273/2 від 15.03.2019 /том 1 а.с. 76-77/.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 1 статті 24 Митного кодексу України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до приписів частини 1 статті 29 Митного кодексу України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Відтак, доводи відповідача про правомірність оскаржуваних рішень виключно з посиланням саме на факт подання позивачем після їх винесення митної декларації № UA806020/2019/206232 від 15.03.2019 є безспідставними , оскільки позивач у разі, якщо вважає, що рішенням про коригування митної вартості товарів та/або карткою відмови порушені його права або законні інтереси має право звернутися до адміністративного суду і просити про їх захист шляхом визнання протиправними та скасування таких індивідуальних актів чи окремих їх положень.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Частиною 1, 2 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

В силу частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин 2, 3, 6, 7 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1, 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до частини 5 статті 55 Митного кодексу України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 2 статті 57 Митного кодексу України встановлено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу. (частина 3 статті 58 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).

За частиною 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Із вищенаведеного слідує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і підставою його незастосування є, обставини, визначені частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, та якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини 9 статті 58 Митного кодексу України розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статті 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Судовим розглядом встановлено, що 14.03.2019 декларантом подано до митного органу митну декларацію №UA806020/2019/206161 на "Легковий автомобіль, бувший у використанні, призначений для переведення людей на дорогах загального користування, марка AUDI, модель А6 Allroad - 1 шт., рік випуску - 2013, модельний рік - 2013 номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , номер двигуна - не визначено, двигун - дизельний, об`єм двигуна - 2967 см3, колісна формула - 4х4, кузов - універсал, колір - коричневий, місць включаючи водія - 5, дверей - 5, країна виробництва: Німеччина, транспортний засіб не обладнаний передавальною та приймальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення", валюта та загальна сума за рахунком (графа 22) - EUR 14500, ціна товару (графа 42) - 14500,0000, код МВВ (графа 43) - 1 /а.с. 129-130/.

До вказаної митної декларації №UA806020/2019/206161 від 14.03.2019 позивачем надавалися наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №804 від 28.02.2019 /том 1 а.с. 19-22, 63-64, 131-132/;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА209020/2019/13709 від 09.03.2019 /том 1 а.с. 78-79, 133-134/;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.03.2019 /том 1 а.с. 72, 135-136/;

- банківський платіжний документ, що стосується товару Swift б/н від 01.03.2019 /том 1 а.с. 96/;

- висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціальними експертними організаціями №17/5342/1354 від 11.03.2019 /том 1 а.с. 85/;

- договір про надання послуг митного брокера №А181022 від 07.03.2019 /том 1 а.с. 97-100/;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 04.03.2019 /том 1 а.с. 104/;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів №0.0..1 від 14.03.2019 /том 1 а.с. 103/;

- копія митної декларації країни відправлення №MRN 19DE91E0 від 05.03.2019/ том 1 а.с. 86-89/;

- сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009.82109-19 від 11.03.2019 /том 1 а.с. 82-84/;

- паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України серії FE253321 від 10.03.2016 /том 1 а.с. 65-71/;

- паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України серії НОМЕР_3 від 29.06.2004 /том 1 а.с. 22-27/.

Перелік вказаних вище документів зазначено і в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806020/2019/00463 від 15.03.2019 /том 1 а.с. 90-91/.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 придбано за рахунком №804 від 28.02.2019 у Steigelmann Nutzfaherzeuge LKW|Truck|Camion уживане АUDI А6 Allroad, ід. номер: НОМЕР_1 , дата першої реєстрації: 06.11.2013 р., пробіг: 262000 - 1 шт. за ціною 14500,00 Євро /том 1 а.с. 19-20/.

Платіжним дорученням в іноземній валюті від 01.03.2019 ОСОБА_1 перераховано за вказаний автомобіль кошти в сумі 4500 Євро /том 1 а.с. 94, 95/.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем зазначено, 06.03.2019 він прибув до Німеччини та 07.03.2019 безпосередньо продавцеві готівкою сплатив решту коштів у розмірі 10000,00 Євро за рахунком №804 від 28.02.2019, про що наявна розписка у вказаному рахунку, та забрав у продавця придбаний автомобіль.

Таким чином, кошти в сумі 10000 Євро було сплачені позивачем готівкою 07.03.2019, що підтверджується розпискою про їх отримання на рахунку №804 від 28.02.2019 /том 1 а.с. 19-20/.

Паспорт ОСОБА_1 , що дає право на перетин державного кордону України серії НОМЕР_4 , виданий 10.03.2016, містить відповідні відмітки про перетин кордону, за змістом яких позивач перебував на території Німеччини з 06.03.2019 по 09.03.2019 /том 1 а.с. 70/, отже, станом на дату сплати продавцю коштів в сумі 10000 Євро - 07.03.2019 позивач не знаходився на території України, а перебував у Німеччині.

Відтак, доводи відповідача про те, що на час сплати коштів в сумі 10000 Євро позивач знаходився на території України не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Ціна товару в сумі 14500,00 Євро, що зазначена позивачем у митний декларації №UА806020/2019/206161 від 14.03.2019, повністю відповідає ціні, вказаній у рахунку №804 від 28.02.2019, та в повному обсязі сплачена ОСОБА_1 , що підтверджується банківським платіжним документом та розпискою про сплату коштів готівкою 07.03.2019 у рахунку, що містить реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відтак, позивачем було надано митному органу необхідні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які підтверджують митну вартість товару - "Легковий автомобіль, бувший у використанні, призначений для переведення людей на дорогах загального користування, марка AUDI, модель А6 Allroad - 1 шт., рік випуску - 2013, модельний рік - 2013 номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , номер двигуна - не визначено, двигун - дизельний, об`єм двигуна - 2967 см3, колісна формула - 4х4, кузов - універсал, колір - коричневий, місць включаючи водія - 5, дверей - 5, країна виробництва: Німеччина, транспортний засіб не обладнаний передавальною та приймальною апаратурою, відсутня комплектація військового призначення".

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів №UА806020/2019/000273/2 від 15.03.2019 зазначає, що визначена митна вартість товару ґрунтується на інформації з електронного каталогу SchwackeNet та з врахуванням комплектації та пробігу задекларованого транспортного засобу становить 23280 EUR.

Як вбачається з матеріалів справи, протокольними ухвалами від 18 червня 2019 року та 29 серпня 2019 року суд першої інстанції витребувував від відповідача засвідчені належним чином копії витягу з електронного каталогу SchwackeNet, на який наявне посилання у оскаржуваному рішенні №UА806020/2019/000273/2 від 15.03.2019.

Так, ч. 4 ст. 9 КАС України передбачено, що суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

В силу ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

За змістом ч.ч. 6, 7 ст. 80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Разом з тим, відповідачем не надано суду засвідченої належним чином копії витягу з електронного каталогу SchwackeNet, на який наявне посилання у оскаржуваному рішенні №UА806020/2019/000273/2 від 15.03.2019.

Відтак, відповідачем не доведено, що у електронному каталозі SchwackeNet митна вартість автомобіля з врахуванням комплектації та пробігу задекларованого транспортного засобу становить саме 23280 EUR, як і не доведено врахування при здійсненні оцінки імпортованого транспортного засобу за резервним методом з використанням SchwackeNet стану транспортного засобу, його комплектації та пробігу, що також впливає на ціну транспортного засобу.

Слід зазначити, що за змістом висновку експертного автотоварознавчого дослідження №58 від 18.03.2019 /том 1 а.с. 44-62/, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (Ср) згідно (5) додаток 3 Ср=841,50 EUR, вартість нових матеріалів См, які використовуються при фарбуванні, згідно (5) См=269,49 EUR, вартість складових (Сс) автомобіля, які потребують заміни, згідно (5) додаток 3 Сс= 597,72 EUR.

За висновком експертного автотоварознавчого дослідження №58 від 18.03.2019 вартість автомобіля AUDI А6 Allroad, кузов НОМЕР_1 складає величину 445229,66 грн. (розраховану наступним чином: 14574,57 EUR *30,548391 (курс НБУ на 18.03.2019)) /том 1 а.с. 46/.

Згідно ч.3 ст. 31 Митного кодексу України у державній митній справі можуть застосовуватися інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані органами доходів і зборів.

Частинами 4, 5 статті 31 Митного кодексу України встановлено, що інформаційні, телекомунікаційні та інформаційно-телекомунікаційні системи і засоби їх забезпечення, розроблені, виготовлені або придбані органами доходів і зборів, є державною власністю і закріплюються за відповідними органами доходів і зборів.

Можливість використання для здійснення державної митної справи інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем і засобів їх забезпечення, а також порядок і умови їх застосування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 1.2 наказу Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" наказано начальникам регіональних митниць, митниць забезпечити: підрозділи, що здійснюють контроль за визначенням бази оподаткування транспортних засобів, вузлів та агрегатів, джерелами цінової інформації - довідниками: "Superschwacke", "Schwackeliste", "Schwackeliste Trailertax" видавництва "Eurotax", "Used Car Guide", "Travel Trailer Guide" видавництва "Kelley Blue Book Auto market report", з обов`язковим оновленням щокварталу.

Однак, довідник SchwackeNet безпосередньо не визначений наказом Державної митної служби України від 13.10.2006 №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів" як джерело цінової інформації та відповідачем не доведено наявності права митного органу на використання для здійснення державної митної справи вказаного вище довідника SchwackeNet.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та досліджені письмові докази, що долучено до справи, колегія суддів приходить до висновку про безпідставне застосування відповідачем резервного методу визначення митної вартості товарів та висновку про заниження митної вартості товару.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів.

Скасування судом рішення органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 по справі № 440/1211/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко