Справа № 624/962/19
Суддя: Куст Н. М.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Кегичівський районний суд Харківської області
Справа № 624/962/19
№ провадження 2-а/624/4/20
РІШЕННЯ

іменем України

смт. Кегичівка 22 січня 2020 року

Кегичівський районний суд Харківської області, у складі: головуючого судді Куст Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Проскурні Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу №624/962/19 у порядку письмового провадження,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: інспектор СРПП Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області старший сержант поліції Слабинський Дмитро Вікторович,

вимоги позивача: про скасування постанови.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача.

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора СРПП Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області старшого сержанта поліції Слабинського Д.В. серії ДП18 №348380 від 14 грудня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 14 грудня 2019 року рухався на автомобілі ВАЗ-21013, державний номер НОМЕР_1 по а/д М-18 Харків Сімферополь Алушта Ялта та був зупинений співробітниками Національної поліції. Інспектор вказав, що на т/з відсутній передній бампер та вимагав пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ознайомившись з водійським посвідченням та свідоцтвом про державну реєстрацію автомобіля ОСОБА_2 в ультимативній формі наказав вийти з автомобіля та прослідувати до службового автомобіля «для розмови». Позивач відмовився покинути свій автомобіль, на що Слабинський повідомив, що він його «оштрафує». Через деякий час інспектор надав оскаржувану постанову, із змістом якої позивач не згоден, оскільки правил дорожнього руху не порушував.

Також вказує, що під час спілкування співробітник поліції періодично відключав свою нагрудну камеру.

Заяви, клопотання учасників справи.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позов підтримує.

У судове засідання відповідач інспектор Слабинський Д.В. також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 3 ст. 194 КАС України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що сторони не з`явилися, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Процесуальні дії у справі.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 24 грудня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи на 02 лютого 2020 року.

Ухвалою суду від 26 грудня 2019 року було виправлено описку в ухвалі суду від 24 грудня 2019 року щодо дати розгляду справи на 02 січня 2020 року.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду.

Згідно постанови серії ДП18 №348380 від 14 грудня 2019 року по справі про адміністративне правопорушення, 14 грудня 2019 року о 10 год. 12 хв. в с. Наталіне Красноградського району Харківської області, ОСОБА_1 , керував автомобілем в якого відсутній передбачений конструкцією передній бампер, чим порушив п.31.4.7е ПДР України (далі ПДР), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн., що підтверджено відповідною постановою (копія а.с.10).

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють ПДР руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В ст. 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п.п. 31.4.7 «е» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, за відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує щодо вчинення ним адміністративного правопорушення, вказуючи на те, що бампер було втрачено перед зупинкою транспортного засобу поліцейськими, внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття по автодорозі м 18 та саме в той момент він рухався до смт. Кегичівка Харківської області, за місцем свого проживання, для усунення вказаної проблеми.

Відповідно до п. 2.3. ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до п. 31.5 ПДР, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 правил.

Згідно ч .2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Крім того, суд наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.

У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, хоча позивач вказує, що інспектор мав нагрудну камеру.

Таким чином, відповідачем належним чином не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем ПДР України.

Відповідно до частини 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин 1 та 2ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у Рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

У п. 58 Рішення ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

У спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У відповідності зі ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення. Сам факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, у зв`язку з чим прийнята постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності - закриттю.

На підставі ст.94 КАС України, з урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду даного адміністративного позову, а відповідач є уповноваженою особою органу державної влади, який фінансується за рахунок Державного бюджету України, суд вважає необхідним віднести судові витрати по сплаті судового збору за розгляд даної справи на рахунок держави.

Відповідно до ч.3 ст. 241 КАС України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Частиною 1 ст. 243 КАС України встановлено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ДП18 №348380 від 14 грудня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121 КУпАП, про накладення штрафу у розмірі 340,00 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін, їх місцезнаходження, проживання чи перебування:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач: інспектор СРПП Красноградського ВП ГУ НП в Харківській області старший сержант поліції Слабинський Дмитро Вікторович, місце знаходження: 63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Лермонтова, 84.

Суддя Н.М. Куст