Справа № 580/3384/19
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3384/19 Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Федотова І.В.,

суддів: Єгорової Н.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач) звернулась з позовом до ОСОБА_1 , в якій просила стягнути шкоду, заподіяну державі в особі військової частини НОМЕР_1 , пов`язану з втратою майна служби зв`язку, переданого під звіт, на суму 83156 грн. 77 коп.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки вважає, що останнім порушено норми процесуального права.

В апеляційній скарзі апелянт вказує на те, що суд першої інстанції помилково відніс даний спір до цивільної юрисдикції.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та Законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту прийому та передачі посади начальника зв`язку командира взводу управління 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 від 08.09.2017 року старший навідник 2 гаубичного самохідно-артилерійського взводу 5 гаубичної самохідно-артилерійської батареї молодший сержант ОСОБА_1 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №34 від 07.08.2017 прийняв справи та посаду начальника зв`язку командира взводу управління 2 гаубичного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2019 №234 « ОСОБА_1 … звільненого наказом (по особовому складу) від 03.09.2019 року №94-рс з військової служби у запас на підставі ст.26 ч.5 п.2 підп. «й» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 21 вересня 2019 року виключити зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . …Вважати таким, що 21 вересня 2019 року справи та посаду здав…».

В ході проведення службового розслідування відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2019 року №1691 встановлено, що нестача майна служби зв`язку, передана під звіт молодшому сержанту ОСОБА_1 , виникла внаслідок втрати і неналежного виконання службових обов`язків командиром управління штабу 2 самохідно-артилерійського дивізіону молодшим сержантом ОСОБА_1 .

Згідно з пунктами 1 та 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Таким чином, відповідач, перебуваючи на посаді, що відноситься до публічної служби, та будучи матеріально відповідальною особою, завдав шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 шляхом втрати майна в період здійснення ним установлених повноважень, пов`язаних з виконанням завдань і функцій державного органу.

Як вбачається з матеріалів справи, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи військовослужбовця про відшкодування майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби.

З цього приводу Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 по справі №818/1688/16 зазначено наступне.

«З метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 815/5027/15, від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17, виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.»

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду та дійшов помилкового висновку про розгляд вказаного спору за правилами цивільного судочинства.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права які призвели до неправильного вирішення питання, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: