Справа № 640/5057/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5057/19 Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді Кучми А.Ю.

суддів Аліменка В.О., Бєлової Л.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 16.09.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного інспектора будівельного нагляду Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області Коваля Володимира Анатолійовича, третя особа: Відділ містобудування та архітектури Бучанської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про:

- визнання протиправним та скасувати рішення №3 від 30.01.2019 про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №42-м, прийняте головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Ковалем Володимиром Анатолійовичем;

- визнання протиправним та скасувати рішення №4 від 30.01.2019 про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №43-м, прийняте головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Ковалем Володимиром Анатолійовичем;

- визнання протиправним та скасувати рішення №2 від 30.01.2019 року про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №41-м, прийняте головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області Ковалем Володимиром Анатолійовичем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.01.2019 головним інспектором будівельного нагляду Інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно- будівельної інспекції у Київській області Ковалем В.А. за наслідками проведеної позапланової перевірки було прийнято оскаржувані рішення. Підставою для їх прийняття стало виявлення відповідачем порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час видачі містобудівних умов і обмежень на забудову земельної ділянки відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради від 12.09.2017 №41-м, 42-м, 43-м. Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними, оскільки, детальний план території був затверджений рішенням сесії Бучанської міської ради №536-12-VII від 23.06.2016, яке в свою чергу не було визнано незаконним у судовому порядку. Крім того, позивач вважає, що висновки про невідповідність детального плану території вимогам планувальної організації та параметрам забудови виходять за межі предмета архітектурно-будівельного нагляду. Також, детальний план передбачає розміщення окремих багатоквартирних житлових будинків, а не їх житлового комплекс, як протиправно визначив відповідач. Також позивач зазначив, що план зонування території не потребує спеціального зонального погодження, а відтак порушення вимог закону в цій частині не було.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, зазначивши, що за результатами звернень громадської організації «Стоп Корупції», відповідачем було проведено позапланову перевірку Відділу містобудування та архітектури Бучанської міської ради щодо законності видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок. При проведенні перевірки, останнім було встановлено численні порушення містобудівної документації місцевого рівня, у зв`язку з чим, Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Київській області було скасовано дію прийнятих об`єктом нагляду рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Також відповідач зазначив, що вході здійснення заходу державного архітектурно-будівельного нагляду було встановлено, що, зокрема, містобудівні умови та обмеження від 12.09.2016 № 41-м, 42-м, 43-м були надані відділом на частини об`єкту, а не на житловий комплекс багатоквартирних житлових будинків з лінійними об`єктами інженерно-транспортної інфраструктури в цілому, що не відповідає вимогам п. 4.2 загальних положень ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» (проектування об`єкта будівництва, до складу якого входить декілька окремих будинків, будівель, споруд або лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, потрібно здійснювати на підставі вихідних даних, у тому числі містобудівних умов і обмежень, на об`єкт будівництва. Крім того, в складі наданих для перевірки матеріалів містобудівних умов і обмежень на забудову земельної ділянки від 12.09.2016 № 41-м, 42-м, 43-м та містобудівного розрахунку відсутнє спеціальне зональне погодження.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, неповного з`ясування обставин у справі. Зазначено, при проведенні перевірки встановлено численні порушення містобудівної документації місцевого рівня, містобудівного законодавства державних будівельних норм, стандартів і правил. Апелянт наголошує, що видача спірних містобудівних умов та обмежень з грубим порушенням державних будівельних норм Відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради порушує громадські інтереси, що знайшли своє відображення у нормах Генерального плану зазначеної території.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 23.06.2016 рішенням Бучанської міської ради №536-12- VII затверджено детальний план території, орієнтованою площею 55,0 га для розміщення садибної, багатоквартирної забудови середньої поверховості та громадської забудови з об`єктами соціальної інфраструктури в межах вулиць Лесі Українки, Вишнева, Петра Дорошенка, Степана Бандери, Нове Шосе в м. Буча, Київської області, розроблений ПП «Ладопроект».

12.09.2016 відділом містобудування та архітектури видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки №41-м, №42-м, №43-м

На підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 23.01.2017 року, позивач набув у власність об`єкти незавершеного будівництва готовністю 8%, що розташовані по вул. Бірюкова Леоніда, 2 у м. Буча Київської області, у складі трьох недобудованих багатоквартирних житлових будинків, проектна документація щодо яких була розроблена на підставі містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №42-м, №43-м, №41-м, виданих Відділом містобудування та архітектури Виконавчого комітету Бучанської міської ради.

10.10.2018 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області надійшла скарга Громадської організації «Стоп Корупції» щодо порушення вимог містобудівного законодавства.

05.11.2018 Державною архітектурно будівельною інспекцією України на підставі звернення Громадської організації «Стоп Корупції» видано наказ №1387 про проведення позапланової перевірки відділу містобудування та архітектури Бучанської міської ради.

05.11.2018 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на підставі наказу Державної архітектурно будівельної інспекції України №1387 від 05.11.2018 видано направлення на проведення позапланової перевірки.

19.12.2018 Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за результатами проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час видачі містобудівних умов і обмежень на забудову земельної ділянки, виданих відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради від 12.09.2016 №41-м, 42-м, 43-м видано акт перевірки, яким встановлено, що об`єктом нагляду під час провадження містобудівної діяльності, не враховано вимоги чинного містобудівного законодавства, вимоги чинної містобудівної документації на місцевому рівні - Генерального плану міста Буча Київської області, затвердженого рішенням Бучанської міської ради за № 2124-67-VI від 17.03.2015, плану зонування території міста Буча Київської області, затвердженого рішенням Бучанської міської ради 2. VI від 30.04.2015, детального плану території орієнтовною площею 55,0 га. Для садибної, багатоквартирної забудови середньої поверховості та громадської забудови з об`єктами соціальної інфраструктури в межах вулиць Лесі Українки, Петра Дорошенка, Степана Бандери, шосе в м. Буча Київської області, затверджений рішенням сесії Бучанської міської ради №536-12- V від 30.04.2015, вимоги державних будівельних норм, стандартів і правил (ДБН 360-92 **»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»), та маючи підстави для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень прийнято рішення про надання містобудівних умов та обмежень на забудову земельної ділянки від 12.09.2016 № 41-м. 42-м. 43-м - вихідних даних на проектування об`єкту будівництва, чим порушено вимоги ДБН 360-92**»Містобудування, і забудова міських і сільських поселень», ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», вимоги «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-, господарства України» від 07.07.2011 № 109, вимоги ст.13 Закону України «Про архітектурну діяльність» та вимоги ст.5, ч.2 cт.6, cт. 17, cт. 18, cт. 19, cт. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Під час перевірки не надано доступ до матеріалів містобудівних умов і обмежень земельної ділянки (внесення змін) за адресою: Київська область, м. Буча, бульвар Л. Українки, 2, чим порушено вимоги пп. 3 п. 8 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Україні від 19.08.2015 № 698 та вимоги ч. 3 ст.41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

30.01.2019 у зв`язку із наявністю порушень ДБН 360-92**»Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДСТУ-Н Б В,1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», вимоги «Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст», затвердженого наказом Міністерства Зонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України» від 07.07.2011 № 109, вимоги cт.13 Закону України «Про архітектурну діяльність», та вимоги ст.5, ч.2 ст.6, cт. 17, cт. 18, cт. 19, cт. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» видано рішення №2 про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №41-м, №3 про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №42-м; №4 про скасування дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 12.09.2016 №43-м.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень інспектора архітектурно-будівельного контролю не входить здійснювати перевірку правомірності затвердження органами місцевого самоврядування містобудівної документації, що, в свою чергу, свідчить про протиправність дій останнього. Чинним законодавством встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Порушення вимог закону щодо процедури та порядку проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки. При цьому, відповідачем не доведено правомірності оскарженого рішення та порушення з боку позивача норм чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02. 2011 №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 41-1 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний нагляд - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 41-1 Закону №3038-VI з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначено Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №698 від 19.08.2015 року (далі - Порядок №698).

Пунктом 4 Порядку №698 передбачено, що з метою здійснення нагляду головні інспектори будівельного нагляду перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами.

Відповідно до п.5 Порядку №698 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: скасовувати чи зупиняти дію прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» повноважень рішень, які порушують вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, з подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції.

Аналогічні приписи передбачені також п. 6 ч. 4 ст. 41-1 Закону №3038-VI, згідно якого державні інспектори мають право скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства.

Згідно вимог ст. 41 Закону №3038-VI позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Порядком №698 визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є обґрунтоване звернення фізичної чи юридичної особи про порушення їх прав, визначених законодавством, об`єктом нагляду під час виконання ним повноважень у сфері містобудівної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення позапланової перевірки стала скарга Громадської організації «Стоп корупції» від 05.10.2018 №460/05-10-2018 щодо порушення відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради, як об`єктом нагляду містобудівного законодавства під час надання містобудівних умов і обмежень №14-м, №42-м, №43-м, так, за результатами перевірки, відповідачем було встановлено невідповідність детального плану території генеральному плану м. Буча.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону №3038-VI план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та (лягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

У свою чергу, відповідно до ч. 1, п.п. 1-4 ч. 4, ч. 8 ст. 19 Закону №3038-VI детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, означених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці. Детальний план території визначає: принципи планувально-просторової організації забудови; червоні лінії та лінії регулювання забудови; функціональне призначення, режим та параметри забудови однієї чи декількох земельних ділянок, розподіл територій згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами; містобудівні умови та обмеження (у разі відсутності плану зонування території) або уточнення містобудівних умов та обмежень згідно із планом зонування території.

Детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Таким чином, детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого узгоджуються із генеральним планом населеного пункту та деталізують положення щодо планувальної структури і функціонального призначення території, просторової композиції, параметрів забудови та ландшафтної організації частини населеного пункту, не замінюють функціонального зонування його територій, що відповідає вимогам статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як вбачається із матеріалів справи, направлення на проведення перевірки стосувалося відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради, як об`єкту нагляду, в той час як, встановлені в акті від 19.12.2018 порушення стосуються невідповідності детального плану вимогам планувальної організації та параметрам забудови території, визначеним генеральним планом міста Буча Київської області.

З аналізу норм чинного законодавства вбачається, що до повноважень інспектора архітектурно-будівельного контролю не входить здійснювати перевірку правомірності затвердження органами місцевого самоврядування містобудівної документації, що, в свою чергу, свідчить про протиправність дій останнього.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. ст. 4 Закону №3038-VI, об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно- транспортної інфраструктури.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону №3038-VI, режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 26 Закону №3038-VI, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва.

Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Як вбачається з викопіювання з Детального плану території, затвердженого рішенням сесії Бучанської міської ради №536-12-VII від 23.06.2016, передбачено розміщення окремих житлових будинків, які позначені на експлікації цифрою 1.4., а не житлового комплексу.

Відповідно до п. 3.8. ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», комплекс (будова) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об`єднаних цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією.

З вищевказаного вбачається, що кваліфікуючою ознакою «комплексу (будови)» є будівництво декількох об`єктів за єдиною проектною документацією, в той час, як детальним планом щодо вказаного об`єкту будівництва передбачено саме розміщення окремих житлових будинків.

Пунктом 9 ч.1 ст. 1 Закону № 3038-VI визначено, що план зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон. План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зональне погодження проводиться: на стадії набуття земельних ділянок фізичними та юридичними особами із земель комунальної та державної власності; на стадії узгодження власниками об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок намірів забудови та затвердження містобудівних умов і обмежень.

Так, планом зонування території міста Буча, одним із допустимих видів використання зони центрів районного значення (Г-2-1п) є будівництво «окремих багатоквартирних житлових будинків з житловими зміщеннями у верхніх поверхах та розміщенням на нижніх поверхах об`єктів ділового, культурного, комерційного використання (за умови обов`язкового розроблення детального плану території)».

Детальний план території, на підставі якого видавались містобудівні умови і обмеження, був розроблений в порядку передбаченому законом, в тому числі був розглянутий та погоджений містобудівною радою, що відображено у протоколі засідання архітектурно-містобудівної ради відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Бучанської міської ради №1 від 22.06.2016.

Факт погодження детального плану території, яким передбачені види використання території, які зонінгом визначені як «допустимі види забудови», фактично і є спеціальним зональним погодженням, тому висновки акту перевірки щодо відсутності такого погодження є необґрунтованими.

Крім того, як встановлено судом в ході розгляду адміністративної справи, замовником містобудівної документації, в тому числі зонінгу був не позивач, а ОСОБА_2 , з яким позивача пов`язують договірні відносини щодо вказаної земельної ділянки.

Згідно ч. 8 ст. 29 Закону № 3038-VI містобудівні умови та обмеження є чинними до завершення будівництва об`єкта незалежно від зміни замовника.

При цьому, скасування рішення об`єкта нагляду є крайнім заходом, спрямованим на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності. Цей захід застосовується лише у випадках, коли у контролюючого органу відсутні інші можливості до забезпечення дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, зокрема, у випадку неможливості усунення виявлених порушень під час або після проведення перевірки.

Пунктом 32 Порядку № 698 встановлено, що рішення об`єкта нагляду порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, таке рішення скасовується або його дія зупиняється в разі можливості усунення виявлених порушень. У разі зупинення дії рішення об`єкт нагляду вживає заходів щодо усунення порушень, зазначених у рішенні про зупинення, та про результати повідомляє головному інспектору будівельного нагляду, який прийняв таке рішення.

Пунктом 29 Порядку № 698 визначено, що у разі виявлення головним інспектором будівельного нагляду під час проведення перевірки порушення, яке може бути усунуто, видається припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення об`єкта нагляду, яке порушує вимоги законодавства у сфері містобудівної діяльності, зупиняється, і лише у випадку неможливості усунення виявлених порушень - воно скасовується.

Аналогічна правова позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.04.2018 по справі №821/3/17 (провадження К/99901/2449/17).

Разом із тим, відповідачем одразу було застосовано такий привентивний захід, як скасування рішення щодо видачі містобудівних умов та обмежень, без надання можливості усунути виявлені, на їх думку, порушення, що в свою чергу, призвело до порушення прав позивача.

Орган державної влади, отримавши скаргу, повинен перевірити її зміст та встановити чи є заявник особою, якій належать права, свободи або законні інтереси, з приводу яких було подане звернення, встановити взаємозв`язок порушеного права із діяльністю об`єкту нагляду та встановити матеріально-правовий інтерес останнього.

Громадська організація «Стоп корупції» є громадською організацією, діяльність якої спрямована на захист прав та інтересів її членів, при цьому, зі змісту поданої скарги не вбачається, які конкретно виражені права, свободи або інтереси членів останньої були порушені відділом містобудування та архітектури Бучанської міської ради при видачі оскаржуваних рішень Відповідачем не було надано жодних пояснень з приводу порушених прав Громадської організації «Стоп корупції», на підставі звернень якої була проведена перевірка.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, що видачу спірних містобудівних умов та обмежень було здійснено з грубим порушенням державних будівельних норм, оскільки не надано доказів проведення службового чи іншого розслідування з метою встановлення винних та відповідальних осіб, притягнення таких осіб до відповідальності, як і не надано доказів вчинення будь-яких інших дій направлених на встановлення таких осіб.

Таким чином, відповідальність відповідачем покладено безпосередньо на позивача, а не на суб`єкта владних повноважень чи його посадову особу, що видає містобудівні умови та обмеження.

У справі «Беєлер проти Італії» (рішення від 05.01.2000) Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні статті 1 частині 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо зацікавлена особа несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг і Леннрот проти Швеції» від 23.09.1982 року).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваних рішень, відсутності доказів порушення позивачем вимог чинного законодавства у сфері містобудування, а також порушення з боку відповідача вимог закону щодо процедури та порядку проведення перевірки.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2020.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова