Справа № 460/1790/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 460/1790/19 пров. № 857/11991/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Нор У.М.,

час ухвалення рішення - 26.09.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 26.09.2019 року,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною відмову та зобов`язання відповідача нарахувати позивачу згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050) компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період із листопада 2011 року по червень 2017 року на суму пенсії 98309,29 грн, за період із січня 2012 року по червень 2017 року на суму пенсії 8812,23 грн, за період із лютого 2013 року по червень 2017 року на суму пенсії 11107,59 грн, за період із квітня 2013 року по червень 2017 року на суму пенсії 7742,87 грн та виплатити позивачу таку компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відсутні підстави для обчислення компенсації, оскільки на виконання судового рішення перерахунок пенсії позивача проведено у повному обсязі і пенсійний орган не є належним відповідачем у справі. Крім того, відповідач вважає пропущеними строки звернення до суду з позовною заявою. Виплата коштів по рішенню суду носить разовий характер та не підпадає під дію Закону № 2050 і така компенсація є видом цивільно-правової відповідальності. Поряд з цим, зазначав, що позивачем неправильно проведено розрахунок компенсації, а тому така не підлягає виплаті.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивачу призначено пенсію по інвалідності (3 група) відповідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 18.11.2009 року по справі № 2-а-2278/2009 частково задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області щодо проведення перерахунку державної пенсії по інвалідності 3 групи та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 22.05.2008 року відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по третій групі інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії, в зв`язку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком та провести виплати.

На виконання рішення суду, з урахуванням рішення апеляційної інстанції, органом Пенсійного фонду винесено розпорядження за № 114969 від 26.08.2011 року (а.с. 52), згідно з яким проведено перерахунок пенсії позивача за період з 22.05.2008 року по 18.03.2011 року та здійснено нарахування коштів в сумі 98309,29 грн згідно з протоколом від 16.09.2011 року (а.с. 53-55), які включено у додаткові відомості на виплату пенсії у жовтні 2011 року, що підтверджується довідкою від 07.11.2014 року № 1065/05 (а.с. 17).

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 18.03.2011 року по справі № 2-а-472/2009 задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області щодо проведення перерахунку державної пенсії та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні добровільного гарантованого відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат з 21.08.2010 року по 21.02.2011 року з урахуванням проведених виплат.

На виконання цього рішення суду, з урахуванням рішення апеляційної інстанції, органом Пенсійного фонду винесено розпорядження за № 114969 від 17.10.2011 року (а.с. 56) та проведено перерахунок пенсії позивача за період з 21.08.2010 року по 21.02.2011 року шляхом нарахування коштів в сумі 11107,59 грн згідно з протоколом від 04.11.2011 року (а.с. 57-58), які включено у додаткові відомості на виплату пенсії у грудні 2011 року, що підтверджується довідкою від 07.11.2014 року № 1066/05 (а.с. 18).

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 25.01.2011 року по справі № 2а-15/11 задоволено позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області щодо проведення перерахунку державної пенсії по інвалідності 3 групи та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 11.07.2010 року відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» по третій групі інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, з послідуючим перерахунком розміру вказаної пенсії, в зв`язку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком та провести виплати.

На виконання вищезазначеного рішення суду першої інстанції, з урахуванням рішення апеляційної інстанції, органом Пенсійного фонду винесено розпорядження за № 114969 від 18.12.2012 року (а.с. 61) та проведено перерахунок пенсії позивача за період з 19.03.2011 року по 25.05.2011 року шляхом нарахування коштів в сумі 8812,23 грн згідно з протоколом від 20.12.2012 року (а.с. 62), які включено у додаткові відомості на виплату пенсії у січні 2013 року, що підтверджується довідкою від 07.11.2014 року № 1067/05 (а.с. 19).

Постановою Зарічненського районного суду Рівненської області від 07.11.2011 року по справі № 2-а-3274/2009 частково задоволений позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області щодо проведення перерахунку державної пенсії та зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Зарічненському районні Рівненської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 доплату до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні добровільного гарантованого відселення, в розмірі двох мінімальних заробітних плат з 20.03.2011 року по 22.07.2011 року з урахуванням проведених виплат.

На виконання зазначеного рішення суду з урахуванням рішення апеляційної інстанції органом Пенсійного фонду винесено розпорядження за № 114969 від 22.01.2013 року (а.с. 59) та проведено перерахунок пенсії позивача за період з 20.03.2011 року по 22.07.2011 року шляхом нарахування коштів в сумі 7742,87 грн згідно з протоколом від 05.02.2013 року (а.с. 60), які включено у додаткові відомості на виплату пенсії у березні 2013 року, що підтверджується довідкою від 07.11.2014 року № 1068/05 (а.с. 20).

Нараховані суми пенсійних виплат у розмірі 98309,29 грн, 8812,23 грн, 11107,59 грн та 7742,87 грн перераховані на банківський картковий рахунок позивача 27.07.2017 року, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку за період 27.07.2017-28.07.2017 (а.с. 22).

01.07.2019 року позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строку її виплати, оскільки пенсія, яка була нарахована у 2014 році, фактично виплачена позивачу у липні 2017 року (а.с. 21).

Листом від 29.07.2019 № Ч-783/07.1-59 відповідач повідомив, що сума перерахованої та сплаченої на виконання судового рішення пенсії носить разовий характер і не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом № 2050, відтак підстави для нарахування та виплати компенсації відсутні (а.с. 33).

Частиною 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі - Закон № 1058), яка регламентує виплату пенсій за минулий час, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. При цьому компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно зі ст. 1 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

За правилами, визначеними ст. 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058, ст. 2 Закону № 2050 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Водночас, первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Судом встановлено, що нарахування у 2011 році та у 2013 році та виплата у липні 2017 року позивачу пенсійних виплат відбулось на виконання судових рішень за період з 2008 по 2011 роки, що сторонами не заперечувалось, тим самим пенсійним органом допущено порушення встановленого строку виплати пенсії. Таким чином, несвоєчасна виплата відповідних сум відбулась з вини органу, що призначає і виплачує пенсію.

Відсутність відповідного бюджетного фінансування органу Пенсійного фонду України для своєчасної виплати нарахованої на виконання рішення суду пенсії не звільняє пенсійний орган від обов`язку компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати відповідно до вищевказаних норм.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачка має право на одержання компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до п.7 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затв. постановою КМУ від 21.02.2001 року № 159 компенсація проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема, коштів Пенсійного фонду, фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-VІ у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

З аналізу зазначеного слідує, що органи казначейства несуть відповідальність за порушення тримісячного строку перерахування коштів за рішенням суду. Органи Казначейства фактично виконують функції по руху (списанню) коштів під час виконання судового рішення та не наділені повноваженням щодо нарахування та виплати пенсії громадянам України, а тому твердження пенсійного органу що він не є належним відповідачем у справі судом до уваги не береться.

Суд звертає увагу на те, що компенсація за порушення строків виплати нарахованої пенсії не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер.

Водночас, розрахунок сум виплат, які мають бути здійснені позивачу, в тому числі і як компенсація втрати частини грошових доходів, є виключною компетенцією відповідача. Проте, посилання відповідача на те, що суд зобов`язав його повторно виплатити позивачу вже отримані нею суми недоплаченої пенсії не заслуговують на увагу, оскільки в резолютивній частині рішення судом першої інстанції чітко вказано про зобов`язання нарахувати компенсацію на суму виплаченої заборгованості. Сума ж компенсаційних виплат має бути розрахована відповідачем самостійно.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 460/1790/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула

Повний текст постанови виготовлений 22 січня 2020 року