Справа № 645/5348/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р. Справа № 645/5348/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Клочко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної митної служби України, Слобожанської митниці Державної митної служби на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 (суддя Бабкова Т.В., м. Харків, повний текст складено 11.12.19) по справі № 645/5348/19

за позовом ОСОБА_1

до Слобожанської митниці Державної митної служби , Державної митної служби України

про скасування постанов у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова, з адміністративним позовом до Слобожанської митниці Державної митної служби, Державної митної служби України, в якому просила скасувати постанову Харківської митниці ДФС від 20 червня 2019 р. в справі про порушення митних правил №1420/80700/19, згідно якої її притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України (далі МК України), скасувати постанову Державної фіскальної служби України від 26.07.2019 року у справі про порушення митних правил, якою постанову Харківської митниці ДФС від 20 червня 2019 року в справі про порушення митних правил № 1420/80700/19 залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення, закрити справу про порушення митних правил.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року адміністративний позов було задоволено.

Скасовано постанову Харківської митниці Державної фіскальної служби України в справі про порушення митних правил №1420/80700/19 від 20.06.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 109221,99 грн.

Скасовано постанову Державної фіскальної служби України від 26.07.2019 року, якою постанова Харківської митниці Державної фіскальної служби України від 20.06.2019 року у справі про порушення митних правил №1420/80700/19 залишена без змін, а скарга ОСОБА_1 без задоволення.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ст. 485 МК України відносно ОСОБА_1 закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Слобожанська митниця Державної митної служби та Державна митна служба України подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову. Апеляційні скарги обґрунтовані тим, що дії позивача містять ознаки порушення митних правил, визначені ст. 485 Митного Кодексу України, у зв`язку з чим, позивача обґрунтовано піддано адміністративному стягненню.

Позивачем подано до суду відзиви на апеляційні скарги Державної митної служби України та Слобожанської митниці Державної митної служби, в яких зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дійшов обгрунтованого висновку про наявність обставин, які дають підстави для задоволення позову, скасування оскаржених позивачем рішень суб`єктів владних повноважень, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому, просить апеляційні скаргу Державної митної служби України та Слобожанської митниці Державної митної служби залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Разом з тим, до канцелярії суду від Державної фіскальної служби України та від Харківської митниці ДФС надійшли клопотання про заміну відповідачів, а саме: з Державної фіскальної служби України на Державну митну службу України та з Харківської митниці ДФС на Слобожанську митницю Державної митної служби у зв`язку з реорганізацією.

За приписами ч. 1 ст. 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Розглянувши вищезазначені клопотання, колегія суддів вважає за можливе здійснити заміну відповідачів, а саме: Державну фіскальну службу України на правонаступника - Державну митну службу України, а Харківську митницю ДФС на правонаступника - Слобожанську митницю Державної митної служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 24.01.2019 року до Харківської митниці ДФС надійшов Акт ГУ ДФС у Харківській області від 14.01.2019 р. №89/20-40-14-15-06/31062161 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного підприємства «СПС» (податковий номер 31062161) дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2015 по 30.09.2018р.

За результатами акту митним органом встановлено порушення повноти декларування складових митної вартості, а саме: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів. Сума недоборів митних платежів, які виникли в частині визначення митної вартості складається із сум за наступними ВМД:

UA807170/2018/046505, UA807170/2018/038272, UA807170/2018/032910, UA807170/2018/034365, UA807170/2018/026897, UA807180/2018/002326, UA807180/2018/002441, UA807180/2018/002681, UA807170/2018/026415, UA807170/2018/020586, UA807180/2018/002070, UA807170/2018/021742, UA807170/2018/015766, UA807170/2018/015061, UA807170/2018/011125, UA807170/2018/006006, UA807170/2018/000582, UA807170/2018/003882, UA807170/2018/001356, UA807180/2018/003394, UA807170/2018/036981, UA807170/2018/046168, UA807180/2018/003011, UA807180/2018/002330, UA807180/2018/002442, UA807180/2018/002447, UA807170/2018/025876, UA807180/2018/002356, UA807170/2018/020559, UA807180/2018/001834, UA807170/2018/025059, UA807170/2018/017118, UA807170/2018/015305, UA807170/2018/012716, UA807170/2018/001393, UA807170/2018/000754, UA807170/2018/000153, UA807170/2018/003564, UA807180/2018/003388, UA807170/2018/034588, UA807170/2018/038633, UA807170/2018/032342, UA807180/2018/002322, UA807180/2018/002444, UA807170/2018/027751, UA807170/2018/026510, UA807170/2018/020588, UA807170/2018/021217, UA807170/2018/021757, UA807180/2018/001753, UA807170/2018/019388, UA807170/2018/019851, UA807170/2018/012723, UA807170/2018/000265, UA807170/2018/002356, UA 807170/2018/001045.

Актом перевірки зафіксовано порушення вимог п.2 ч.2 ст.52, ч.9, п.5,7 ч.10 ст.58 Митного кодексу України в частині правильності визначення митної вартості товарів, порушення ч.1, п.5 ч.8 ст.257, ст.278, п.1 ч.1 ст. 279, ч.1 ст.293, ч.1 ст.295 Митного кодексу України, у зв`язку з чим було занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на загальну суму 5647,32 грн. Порушення вимог ч.1. п.5 ч.8 ст.257, ч.1 ст.293, ч.1 ст.295 Митного кодексу України та п. 187.8. ст.187, п.190.1. ст.190 Податкового кодексу України призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 30760,01 грн.

Таким чином, внаслідок не включення декларантом витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрат на страхування цих товарів ПП «СПС» занижено податкові зобов`язання по сплаті митних платежів на загальну суму 36407,33 грн.

Документи про надані транспортно-експедиційні послуги підписувалися керівником ПП «СПС» ОСОБА_1 та засвідчувалися печаткою підприємства. На підставі платіжних доручень підписаних керівником ПП «СПС» ОСОБА_1 здійснювалася оплата за надані транспортно-експедиційні послуги. Згідно Акту, у період за який проводилася перевірка, відповідальним за фінансово - господарську діяльність ПП «СПС» є директор ОСОБА_1 .

05.06.2019 року головним державним інспектором відділу оперативного реагування УПМП та МВ Блудовим А.В. складено протокол про порушення ОСОБА_1 митних правил №1420/8070/19.

20.06.2019 року заступник начальника - начальник управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Харківської митниці ДФС Волокітін Є.П. розглянувши матеріали справи про порушення митних правил №1420/80700/19, розпочатої 05.06.2019 року за ознаками вчинення громадянкою України ОСОБА_1 , директором ПП «СПС», адміністративного правопорушення, передбаченого ст.485 МК України, визнав винною останню у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та наклав на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 109221,99 грн.

Зазначена постанова 26.06.2019 року оскаржена ОСОБА_1 до ДФС України. Постановою Державної фіскальної служби України від 26.07.2019 року постанова Харківської митниці Державної фіскальної служби України від 20.06.2019 року у справі про порушення митних правил №1420/80700/19 залишена без змін, а скарга ОСОБА_1 без задоволення.

Згідно пояснень за вих. №173 від 04.06.2019 року, та пояснень від 20.06.2019 року, наданих позивачем митному органу під час провадження у справі, ОСОБА_1 є директором ПП «СПС», однак послуги з митного оформлення за вказаними в Акті митними деклараціями підприємству надавало ТОВ «АСС-ІМЄКС» згідно договору №125 від 08.01.2014 р., укладеного між ПП «СПС» та ТОВ «АСС-ІМЄКС», що підтверджується актами наданих послуг, та митними деклараціями (графи 14,54 митних декларацій).

В переліку документів які надавалися підприємством митному брокеру для митного оформлення товару, в обов`язковому порядку надавалися довідки про вартість перевезення, в яких зазначалося, що товар страхувався. Надання вказаних документів підтверджується митними деклараціями, а саме графою 44, в якій під кодом 3007 були вказані довідки про вартість перевезення.

У своїй відповіді за вих. №25-02 від 20.05.2019 року на претензію, що направлялась ПП «СПС», ТОВ «АСС ІМЄКС» визнає той факт, що інформація про страхування товару надавалась у довідках про вартість перевезення. Із пояснень менеджера ТОВ «АСС ІМЄКС» ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах справи про порушення митних правил, вбачається, що митну вартість товарів у митних деклараціях останній визначав на підставі документів, що надавалися замовником ПП «СПС». У той же час, у частинах довідок про транспортні витрати не було вказано про страхування товару; в частині довідок було вказано про страхування вантажу, однак не було зазначено суми та витрати на цю послугу, що також підтверджувалося рахунками до цих довідок; в частині довідок було вказано про те, що страхування вантажу не здійснювалося.

Позивач, вважаючи винесені постанови відповідачів протиправними, звернулася із вказаним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності у діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, що не спростовані відповідачами за допомогою наданих суду доказів, що було підставою для задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 485 МК України підставами для притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, які полягають, зокрема, у: заявленні в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшенні їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інших протиправних діях, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, а так само використанні товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно зі статтею 485 МК України, необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, та/або факт вчинення інших протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів та наявність прямого умислу.

При цьому, для встановлення суб`єктивної сторони вказаного виду порушення необхідно правильно та повно встановити фактичні обставини справи задля розуміння наявності чи відсутності умислу.

Відповідно до ст. 262 МК України товари, що переміщуються через митний кордон України, декларуються органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення цих товарів.

Згідно з ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

Частинами 3, 5 статті 265 МК України передбачено, що підприємства можуть бути декларантами, за умови перебування їх на обліку в органах доходів і зборів України. Декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ч.1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться до митної декларації декларантом.

Відповідно до ч.8 ст. 264 МК України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Частиною першою, четвертою статті 266 МК України визначені обов`язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом. У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.

Відповідно до 5 ст.266 МК України визначено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи про порушення митних правил не містять належних та допустимих доказів умислу позивача на вчинення дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Не можна розглядати як порушення митних правил дії особи, яка, переміщуючи товари через митний кордон України, надала митним органам супровідні документи, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.

Колегія суддів вважає, що для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, та одночасно наявність умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Така правова позиція суду узгоджується із практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду (постанови від 06.06.2018 року по справі №607/1866/17 та справі № 607/2391/17).

Самі по собі акт перевірки, та підписання позивачем як директором ПП «СПС» договорів транспортно-експедиційних послуг, у яких зазначались суми, що необхідно сплатити за надані послуги з транспортно - експедиторського обслуговування та страхування не є виключними, беззаперечними і визначальними доказами винуватості позивача у порушенні митних правил та не доводять наявності у її діях умислу на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, оскільки ПП «СПС» безпосередньо не визначало митну вартість та не заповнювало декларації митної вартості. З метою декларування товару Підприємство звернулось до митного брокера, який є професійним посередником між митним органом та юридичною чи фізичною особою. Саме митний брокер володіє належним рівнем знань для здійснення декларування товарів, а отже на митного брокера покладається обов`язок витребування необхідних документів та вчинення дій для забезпечення дотримання вимог митного законодавства під час здійснення декларування товарів.

Стаття 529 МК України передбачає порядок оскарження постанов у справах про порушення митних правил. Постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Статтею 530 МК України передбачено, що законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Розгляд цих справ здійснюється з визначеними особливостями в порядку КУпАП. Згідно з ч.1, 3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Згідно з положеннями ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилався на те, що провадження у справах про адміністративне правопорушення, за гарантіями може прирівнюватися з кримінальним для цілей застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.39 рішення «Лучанінова проти України» від 09.09.2011 року (заява №16347/02), п.1 резолютивної частини рішення «Швидка проти України від 30.10.2014 року (заява №17888/12), обґрунтовуючи їх, зокрема, як характером законодавчого положення, яке порушувалося (КУпАП), так і профілактичною та каральною метою стягнень, передбачених цим положенням.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення вказаної норми права, відповідачі, заперечуючи проти даного позову, не довели правомірності винесення оскаржуваних постанов.

Наведені вище обставини свідчать про відсутність у діях позивача ознак і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Згідно зі статті 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є:

1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил;

2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду;

3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи;

4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду;

5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення;

6) накладення стягнення, не про відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, що є підставою для скасування постанови.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність у діях позивача ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, що не спростовано відповідачами в судовому засіданні за допомогою наданих суду доказів і є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянтів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дежавної митної служби України та Слобожанської митниці Державної митної служби - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 по справі № 645/5348/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко