Справа № 520/12821/19
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

16 січня 2020 р. Справа № 520/12821/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

за участю:

представника позивача - Горлача А.С.,

представника відповідача - Виноградова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та заяву представника позивача про відновлення пропущеного строку на подання позовної заяви за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 (вул. Дружби, буд. 102, с. Геніївка, Зміївський р-н, Харківська обл., 63433, ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство ОСОБА_1 звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо прийняття Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 18.09.2018 року без зауважень до звітного документу протиправними;

- зобов`язати податковий орган надати письмове повідомлення позивачу про відмову у прийнятті Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 18.09.2018 року із зазначенням причин такої відмови, змінивши статус в інформаційній системі органів ДПС Повідомлення про прийняття працівника на роботу від 18.09.2018 року з "Історія подання Введено інспектором" на "Вважається неподаним".

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовче засідання.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року за вх.№01-26/82083/19 від представника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області надійшла заява, в якій останній просив суд залишити позовну заяву Фермерського господарства ОСОБА_1 по справі № 520/12821/19 без розгляду.

В обґрунтування вищевказаної заяви вказав, що перебіг строку на звернення до суду з даним позовом у Фермерського господарства ОСОБА_1 розпочався саме з дати подання повідомлення про прийняття працівника на роботу, тобто з 18.09.2018 року.

До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від 10.01.2020 року за вх.№01-26/1738/20 від представника Фермерського господарства ОСОБА_1 надійшла заява про відновлення пропущеного строку на подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви представником позивача вказано, що лише з моменту ухвалення рішення у справі № 621/184/19 Фермерське господарство ОСОБА_1 27.07.2019 року дізналося про порушення його прав. Також, вказано, що до цього часу позивач вважав письмове повідомлення про прийняття працівника на роботу від 18.09.2018 року неподаним, бо йому був присвоєний статус "Історія подання", який фактично свідчить про наступне коригування даних, хоча таких і не здійснювалося, бо Фермерським господарством ОСОБА_1 не подавалися первісні дані про 18 працюючих осіб. У зв`язку з викладеними обставинами, позивач просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити процесуальний строк в даній справі.

Представник позивача в підготовчому засіданні призначеного на 16.01.2020 року о 09:10 год., просив суд відновити строк на подання позову у справі № 520/12821/19, щодо заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду заперечував з підстав не обґрунтованості.

Представник відповідача в підготовчому засіданні призначеного на 16.01.2020 року о 09:10 год., просив суд задовольнити заяву про залишення позовної заяви без розгляду від 16.12.2019 року, щодо заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду заперечував та просив відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та заявлені заяви, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Суд зазначає, що дотримання строку звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що відповідно до положень ст. 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі «ВАТ "Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

У рішенні від 13.09.2006 по справі №6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

В контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Європейського Суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд враховує, що пропуск строку звернення до суду є незначним, що, в свою чергу, не може перешкоджати позивачу в доступі до правосуддя.

Отже, враховуючи поважність наведених позивачем причин пропуску строку звернення до суду, з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, та як внаслідок заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - без задоволення.

Згідно ч. 6 ст. 122 КАС України, про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Керуючись положеннями ст.ст. 121, 122, 241, 243, 248, 243, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду від 16.12.2019 року - залишити без задоволення.

Заяву представника Фермерського господарства ОСОБА_1 про відновлення пропущеного строку на подання позовної заяви від 10.01.2020 року - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду у справі №520/12821/19 за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Поновити Фермерському господарству ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду у справі № 520/12821/19 за позовом Фермерського господарства ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 20 січня 2020 року.

Суддя Ю.О. Супрун