Справа № 346/5368/19
Суддя: Калинюк О. П.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/5368/19
Провадження № 2-а/346/28/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Бойко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського першого батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою від 09.09.2019 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. В даній постанові вказано, що того дня позивач керував автомобілем марки «Сітроен Берлінго», номерний знак « НОМЕР_1 » і, в м. Чернівці, по вул. Хотинська, 2 на дорозі з круговим рухом не ввімкнув світловий показчик повороту при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2. «б» ПДР України.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки вона на його думку, винесена без врахування його позиції, не підтверджується належними та допустимими доказами та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач зазначив, що повертаючись з м. Чернівці до місця проживання, він виявив, що внаслідок вібрації на дорозі, вимощеній бруківкою, у лампочці показчика лівого повороту інколи зникає електричний контакт, у зв`язку із чим цей сигнал не працює. Після певних маніпуляцій з ремонту вказаного контакту, позивач прийняв рішення доїхати до найближчої АЗС, де купити та замінити лампочку на іншу. При цьому з метою безпеки та на виконання вимог ПДР України (п. 9.2.»б») він дублював зміну напрямку руху рукою.

Однак, виносячи вказану постанову, відповідач не взяв до уваги його доводів, не дав можливості йому надати пояснення, складав постанову у службовому автомобілі без участі позивача. Тому позивач просить скасувати оскаржувану постанову, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач в судове засідання не з`явився, 02.12.2019 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 06.12.2019 року представник відповідача Бойчук М. Л. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що розгляд справи та винесення оскаржуваної постанови проведено працівником поліції у відповідності до вимог чинного законодавства та вручено її копію позивачу. Факт вчинення правопорушення зафіксовано та доводиться відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, долученим до матеріалів справи. Тому вважає, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, є безпідставними. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

17.12.2019 року позивач продав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що оскаржувану постанову виносив Межаков І.Г. однак не вказано чому останній її не підписав, як це передбачено вимогами ст. 283 КУпАП. Крім того, твердженням про те, що копія оскаржуваної постанови вручена позивачу під розписку, представник відповідача вводить суд в оману, оскільки позивач отримав її поштою через 2,5 місяці після винесення. Щодо долученого відео з нагрудної камери працівника поліції, позивач зазначив, що вказане відео надано частинами та не у повному обсязі, на ньому відсутній момент зупинки його автомобіля, не зафіксовано вчинення ним вказаного правопорушення, а також момент, коли він надавав пояснення працівникам поліції з приводу некоректної роботи світлових сигналів та дублювання показчика зміни напрямку руху рукою. Працівником поліції не взято до уваги покази свідків, які вказали про відсутність ознак правопорушення, що можна побачити на вказаному відеозаписі.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1501801 від 09.09.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП. В цій постанові вказано, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Сітроен Берлінго», номерний знак « НОМЕР_1 », по вул. Хотинська в м. Чернівці не увімкнув покажчик повороту при зміні напрямку руху, а саме при з`їзді з дороги з круговим рухом, чим порушив п. 9.2. «б» ПДР України (а.с. 11,12).

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства в справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вказано, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до правил ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок доказування правомірності складення оскаржуваної постанови. На виконання вказаної норми закону представником відповідача долучено відео з нагрудної камери працівника поліції. Однак, на вказаних відеозаписах відсутній момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення та зупинки транспортного засобу. Будь яких інших доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 , у вчиненні вказаного правопорушення суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку, що відповідачем вказаний обов`язок не виконано і не спростовано доводів позивача про неправомірність винесення оскаржуваної постанови.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини та докази, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Позивачу слід поновити строк для звернення до суду з позовом, оскільки він вказав у заяві від 04.11.2019 року (а.с. 6), що копію оскаржуваної постанови отримав 01.11. 2019 року.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.12, 19-20, 77, 78, ч.4 ст. 229, ст.ст. 244-246, 250, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року, правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а (2-а/337/154/2016), ст.ст. 247, 251, 268, 280, 285 Кодексу про адміністративні правопорушення України,суд,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Поновити процесуальний строк звернення до суду з даним позовом.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1501801 від 09.09.2019 року, винесену інспектором першого батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Межаковим І.Г., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за ч.2 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу даного адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17 січня 2020 року.

Суддя Калинюк О. П.