Справа № 400/3168/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

22 січня 2020 р.справа № 400/3168/19

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (надалі - відповідач), в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду по суті заперечень від 15.08.2019 року на акт перевірки № 1086/14-29-13-05-11/НОМЕР_1 від 05.08.2019 року;

2) зобов`язати відповідача довести правомірність нарахувань зазначених в акті перевірки № 1086/14-29-13-05-11/НОМЕР_1 від 05.08.2018 року та надати відповідь на питання:

- чи існує обов`язок позивача щодо виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, якщо так, чи впливає це на приріст фінансових показників за рахунок суми анульованого боргу;

- яку саме суму від залишку тіла кредиту було прощено та чи узгоджується розмір залишку тіла кредиту з первісними фінансовими документами про рух коштів на особистому рахунку позичальника;

- чи здійснена перевірка дотримання правильності розрахунку прощеного боргу поза межами строку позовної давності, якщо так, надати розрахунок заборгованості з 23.05.2014 року у розрізі тіла кредиту та процентів по кожній даті за графіком платежів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідачем була допущена бездіяльність щодо розгляду по суті заперечень від 15.08.2019 року на акт перевірки № 1086/14-29-13-05-11/НОМЕР_1 від 05.08.2019 року, а саме доводи викладені в запереченнях на акт перевірки залишені відповідачем без розгляду по суті.

У відзиві відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що ним не допущено бездіяльності, оскільки в порядку та строк, визначені законодавством, відповідач розглянув заперечення позивача та виніс рішення (а. с. 58-60).

Ухвалою суду від 02.10.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків позовної заяви (а. с. 30-32).

28.10.2019 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду від 02.10.2019 року та подано до суду позовну заяву оформлену відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) (а. с. 40-45).

01.11.2019 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

11.12.2019 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, та подано до суду відповідь на відзив (а. с. 61-64).

Представник відповідача також подав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження (а. с. 65).

Зважаючи на неявку сторін у судове засідання та керуючись приписами ч. 3 ст. 194 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

05.08.2019 року відповідачем проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік.

За результатами перевірки відповідачем складено акт № 1086/14-29-13-05-11/НОМЕР_1 від 05.08.2019 року (а. с. 9-16).

Вважаючи, що дані висновки не відповідають вимогам чинного законодавства та підлягають перегляду, 15.08.2019 року позивач подала заперечення проти висновків перевірки (а. с. 17).

У порядку та строки визначені п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) відповідач розглянув заперечення позивача та виніс рішення про визнання заперечень необґрунтованими та відмову у внесенні змін до акту перевірки (а. с. 25-28).

Відповідач також зазначив, що жодних документів, які б спростовували висновок перевірки або вказували на порушення порядку проведення перевірки позивач до заперечень не додав.

Позивач вважаючи, що відповідачем була допущена бездіяльність щодо розгляду по суті заперечень від 15.08.2019 року на акт перевірки № 1086/14-29-13-05-11/НОМЕР_1 від 05.08.2019 року, а саме доводи викладені в запереченнях на акт перевірки залишені відповідачем без розгляду по суті, звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

- визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

- встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено. Однак, обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані ПК України.

Згідно п. 61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За правилами п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок здійснюється відповідно до ст. 78 ПК України.

Згідно п. 78.8 ст. 78 ПК України, порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Загальне поняття акта перевірки наведено у пункті 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 20.08.2015 року № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 року за № 1300/27745, згідно з яким, це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

У цьому випадку акт перевірки, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що, в свою чергу, відповідає встановленим правилам складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність суб`єкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України.

Дії службової особи щодо включення до акта певних висновків не можуть бути предметом розгляду у суді. Заперечення, зауваження до акта перевірки (за їх наявності) та висновки на них є невід`ємною частиною акта. Це свідчить про те, що дії, пов`язані з включенням до акта висновків, є обов`язковими, тоді як самі висновки такими не є.

Обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер. Висновки, викладені у акті, не породжують обов`язкових юридичних наслідків.

Твердження відповідача в акті перевірки можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень, дій, в основу яких покладені висновки акта.

Таким чином, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.05.2018 року у справі № 811/119/13-а (адміністративне провадження № К/9901/4405/18).

Так, п. 86.7 ст. 86 ПК України визначено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Суд зазначає, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Суд наголошує на тому, що в даному випадку не має місця бездіяльність відповідача з мотивів ненадання відповіді, або не розгляду заперечень наданих позивачем на акт перевірки, оскільки це не відповідає дійсності та встановленим фактам, а зазначає, що позивач не отримав відповідь в такій формі, в якій бажав.

Розгляд відповідачем заперечень позивача не зводиться до надання відповідей на його конкретні питання, а лише має відповідати нормам ПК України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачу була надана відповідь на заперечення, а отже, такими, що не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз