Справа № 280/2320/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 січня 2020 року Справа № 280/2320/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., представник позивача: адвоката Гайворонського О.Ю., представника відповідача: Гаврика С.Є., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного Управління ДФС України у Запорізької області від 17 квітня 2019 року:

1) №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 77 261,83 грн., в тому числі за основним платежем 61 809,46 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 15 452,37 грн.;

2) № яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 1 029 396,45 грн., в тому числі за основним платежем 823 517,16 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 205879,29 грн.;

3) № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) по коду платежу 11010500 у сумі 170,0 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі інформації банку про прощення позивачу заборгованості за кредитним договором, однак позивач зазначає, що повідомлення про прощення боргу не отримував, у зв`язку з чим не подавав відповідну податкову декларацію. Крім того, вказує, що проведеною перевіркою не встановлено складові прощеного боргу, що унеможливлює визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб. Також зазначає, що акт перевірки не відповідає встановленій формі та складений з порушенням вимог чинного законодавства. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 10 червня 2019 року.

3 червня 2019 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№22401), у якому проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, що на підставі норм Податкового кодексу України та наказу ГУ ДФС у Запорізькій області №4375 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати позивачем податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2015 році. Перевіркою встановлено, що позивач не сплатив податок з доходів фізичних осіб та військовий збір за 2015 рік з суми анульованого (прощеного) боргу за кредитним договором в розмірі 4121239,80 грн., а також не подав відповідну річну податкову звітність, у зв`язку з чим винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що висновки акта перевірки відповідають вимогам чинного законодавства, а податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 10 червня 2019 року відкладено підготовче засідання на 10 липня 2019 року.

10 липня 2019 року представник позивача подав письмові уточнення до позовної заяви (вх.№28297), в яких наведено додаткові аргументи щодо заявлених позовних вимог, а саме вказано, що позивач є фізичною особою-підприємцем та мав обов`язок подати відповідну податкову декларацію за 2015 рік до 9 грудня 2016 року. Разом з тим, контролюючим органом визначено суму податкового зобов`язання після 15 лютого 2019 року, тобто після спливу граничного строку давності 1095 днів, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України.

Ухвалою суду від 10 липня 2019 року провадження у справі зупинено, призначено наступне підготовче засідання на 3 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено.

3 жовтня 2019 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів, відповідно до якої витребувано від Акціонерного товариства «Укрсиббанк»:

- детальний розрахунок суми прощеного (анульованого) кредитором боргу ОСОБА_1 за укладеним договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006 із зазначенням його складових (тіло кредиту, відсотки, штрафні санкції, пеня);

- повідомлення про прощення боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006 з доказами його направлення на адресу ОСОБА_1 або належним чином засвідчену копію договору про прощення боргу за даним договором;

- інформацію про те, чи відбувалась зміна валюти зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006 з іноземної валюти у гривню, із зазначенням підстав зміни, дати зміни та застосованого офіційного курсу Національного банку України, а також відповідні належним чином засвідчені докази зміни валюти зобов`язання.

Ухвалою суду від 3 жовтня 2019 року продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів, призначено підготовче засідання на 15 жовтня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року відкладено розгляд справи та призначено підготовче засідання на 31 жовтня 2019 року.

24 жовтня 2019 року, на виконання ухвали про витребування доказів від 3 жовтня 2019 року, до суду надійшли витребувані докази від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (вх.№44250).

31 жовтня 2019 року представник позивача подав клопотання, в якому поставив під сумнів відповідність наданої копії «Повідомлення про анулювання боргу вих.№31-1-62/75 від 31-1-62/75» (за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006) оригіналу, та на підставі частини 6 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України просив витребувати оригінал письмового доказу.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року витребувано від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» оригінал письмового доказу: - «Повідомлення про анулювання боргу вих.№31-1-62/75 від 31-1-62/75» (за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006).

Ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року зупинено провадження у справі, призначено наступне підготовче засідання на 19 листопада 2019 року.

4 листопада 2019 року, на виконання ухвали про витребування доказів від 3 жовтня 2019 року, до суду повторно надійшли витребувані докази від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (вх.№45754).

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року продовжено процесуальний строк, визначений ухвалою суду від 31 жовтня 2019 року, до 10 грудня 2019 року, призначено підготовче засідання на 10 грудня 2019 року.

25 листопада 2019 року представником Акціонерного товариства «УкрСиббанк» подано клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача (вх.№49476).

25 листопада 2019 року, на виконання ухвали суду від 31 жовтня 2019 року, до суду надійшов оригінал письмового доказу: - «Повідомлення про анулювання боргу вих.№31-1-62/75 від 31-1-62/75» (за договором про надання споживчого кредиту №0 від 22.12.2006) (вх.№49477).

10 грудня 2019 року представник позивача подав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи документа (вх.№51864) та про призначення судової технічної експертизи (вх.№51865).

Ухвалою суд від 10 грудня 2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 10 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотань представника позивача про призначення судової технічної експертизи документа та про призначення судової почеркознавчої експертизи, відкладено підготовче засідання на 19 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про залучення до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача.

Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 9 січня 2019 року.

У судовому засіданні 9 січня 2019 року представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві з урахуванням уточнених позовних вимог, представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов.

У судовому засіданні 9 січня 2019 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, безпосередньо дослідивши надані сторонами та витребувані судом письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

Співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведена позапланова невиїзна документальна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2015 році платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання, ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 7 березня 2019 року №109/08-01-13-05/ (далі - Акт перервірки).

Відповідно до висновків Акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- пп.«д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті донараховано військового збору за 2015 рік у сумі 61 809,46 грн;

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 Податкового кодексу України - не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп.«д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 823 517,16 грн.

4 квітня 2019 року позивачем подані заперечення на Акт перевірки.

12 квітня 2019 року відповідач надав відповідь за №7023/14/08-01-13-05-10, згідно з якою висновки Акту перевірки визнано правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, а заперечення позивача залишені без задоволення.

На підставі висновків Акту перервірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № від 17 квітня 2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 77 261,83 грн, в тому числі за основним платежем 61 809,46 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 15 452,37 грн;

- № від 17 квітня 2019 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у розмірі 1 029 396,45 грн, в тому числі за основним платежем 823 517,16 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями 205 879,29 грн;

- № від 17 квітня 2019 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 і п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України в сумі 170,0 грн.

Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень контролюючого органу стали висновки Акту перевірки, для вирішення позовних вимог суд вважає необхідним дослідити обґрунтованість таких висновків з урахуванням аргументів, наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог.

В Акті перевірки податковий орган обґрунтовує свою позицію тим, що «…згідно отриманої інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2015 рік про доходи та майновий стан, встановлено, що ОСОБА_1 отримав дохід за ознакою «126» в сумі 4 121 239,80 грн.

Згідно інформації відділу Державного реєстру Державної фіскальної служби України («Відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів») встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році отримав дохід у сумі 4 121 239,80 грн. від Акціонерного товариства «УкрСиббанк» за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 розділу IV Податкового кодексу України) (пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 розділу IV Податкового кодексу України)». Вид доходу - анулювання суми основного боргу за кредитним договором.

З метою підтвердження інформації, що відображена у відомостях з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2015 року в сумі 4 121 239,80 грн, ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист від 01.10.2018 №32832/10/08-01-49-07 на адресу Акціонерного товариства «Укрсиббанк».

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» листом від 18.12.2018 №14-2-02/69317 надано підтвердження інформації про суми виплачених (нарахованих) доходів за ознакою «126» в сумі 4 121 239,80 грн. ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу (кредиту) анульований кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, що в повному обсязі відображено у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форма №1ДФ) за ознакою доходу «126» у відповідному звітному періоді.

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» листом від 18.12.2018 №14-2-02/69317 повідомило, що доходи нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту) анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України та включення суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1ДФ.»

Враховуючи наведене, контролюючий орган дійшов висновку про отримання позивачем у 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 4 121 239,80 грн, з якого позивачем не сплачено податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Також контролюючий орган вважає, що у зв`язку з отриманням додаткового блага позивач був зобов`язаний подати декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, однак не зробив цього в порушення норм податкового законодавства.

Відповідачем до матеріалів справи надано копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, яка містить інформацію про те, що ОСОБА_1 у 3 кварталі 2015 року отримав дохід в сумі 4 121 239,80 грн за ознакою «126-додаткове благо».

Судом встановлено, що 22 грудня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, згідно з п.1.1 якого Банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 1 216 573,15 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 5 050 000,01 грн. за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.

Листом від 31 серпня 2015 року №31-1-62 ПАТ «УкрСиббанк» повідомило позивача про те, що станом на 31 серпня 2015 року його кредитна заборгованість згідно договору від 22 грудня 2006 року №0 (реєстраційний номер в системі обліку Банку 0) складає 4 143 179,17 грн. Зазначено про анулювання заборгованості у розмірі 4 014 160,17 грн, а саме суми основного боргу (кредиту) 3 912 584,50 грн, суми процентів 101 575,67 грн.

Згідно інформації Акціонерного товариства «УкрСиббанк», наданої на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, станом на 31 серпня 2015 року заборгованість позивача згідно кредитного договору №0 складає: за кредитом - 3 912 584,50 грн, по процентам за користування кредитом - 101 575,67 грн.

Суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України.

Згідно з п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 179.1 ст.179 Податкового кодексу України встановлено обов`язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу другого п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, та не визнає доходом суми нарахованих процентів, прощених (анульованих) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Отже, оподатковуваним доходом є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Суд у постанові від 24.01.2019 по справі №810/4200/16 (провадження №К/9901/36398/18) та постанові від 15.03.2019 по справі №818/1102/16 (провадження №К/9901/31348/18).

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 №321-VIII підрозділ 1 розділу ХХ Податкового кодексу України доповнено п.8, згідно з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Відповідно до встановлених обставин справи судом з`ясовано, що висновок контролюючого органу щодо отримання позивачем доходу (додаткового блага) в розмірі 4 121 239,80 грн ґрунтується виключно на відомостях з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених позивачу доходів та інформації, викладеній у листі Акціонерного товариства «УкрСиббанк» від 18.12.2018 №14-2-02/69317.

Разом з тим, зі змісту вказаного листа вбачається, що Акціонерне товариство «УкрСиббанк» відмовило контролюючому органу у наданні інформації та документального підтвердження щодо нарахування доходів фізичним особам, зокрема ОСОБА_1 , у 3 кварталі 2015 року у зв`язку з тим, що запит відповідача не відповідав вимогам чинного законодавства. Однак прагнучи до партнерських взаємовідносин в листі підтверджено інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів фізичним особам зазначеним в запиті. Вказано лише про те, що доходи, нараховані у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пп. 164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України та включенням суми анульованого боргу до податкового розрахунку за формою 1-ДФ.

Вказане свідчить про те, що відповідачем широко та на власний розсуд розтлумачено зміст отриманої інформації, при цьому не вчинено жодних дій щодо з`ясування обставин, за яких виникло додаткове благо, не перевірено, чи взагалі відбувся факт прощення (анулювання) боргу за кредитним договором, не перевірено складові суми прощеного боргу на відповідність вимогам підпункту «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, не з`ясовано чи відбувалась зміна валюти зобов`язання з огляду на вимоги пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами про те, що в ході перевірки відповідачем не використані надані йому податковим законодавством повноваження, зокрема не направлено на адресу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» належного письмового запиту про подання відповідної інформації необхідної для виконання покладених на нього функцій, завдань, та її документального підтвердження.

З письмових доказів, наданих на виконання вимог ухвал суду про витребування Акціонерним товариством «УкрСиббанк», вбачається, що за кредитним договором від 22 грудня 2006 року №0 станом на 31.08.2015 (3 квартал 2015 року) загальна сума заборгованості становить 4 014 160,17 грн., з них основна сума боргу (кредит) 3 912 584,50 грн, а сума процентів за користування кредитними коштами - 101 575,67 грн.

При цьому відсутня будь-яка інформація щодо нарахованої або прощеної позивачу заборгованості в розмірі 4 121 239,80 грн.

Згідно з ч. 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б свідчили про те, що позивач отримав у 2015 році додаткове благо в сумі 4 121 239,80 грн, з якої позивачу визначено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Щодо посилань представника позивача на окремі недоліки Акту перевірки, зокрема відсутність нумерації сторінок, не чітке викладення змісту виявлених порушень, наявність не засвідчених доказів доданих до акту, суд зазначає, що окремі дефекти акту перевірки не можуть сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності змісту акту перевірки в цілому.

Також суд відхиляє доводи представника позивача про те, що податкове зобов`язання нараховано після спливу строку давності, передбаченого ст.102 Податкового кодексу України, з огляну на таке.

Так, за приписами п.102.1 ст.102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

При цьому суд відхиляє доводи представника позивача про те, що позивач мав подати податкову декларацію в строки, визначені для фізичних осіб-підприємців, оскільки не надано жодних доказів того, що кредитний договір від 22 грудня 2006 року №0 укладено позивачем в межах здійснення підприємницької діяльності. Крім того, сам текст договору містить застереження, що кредит наданий Позичальнику для його особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю (п.1.4 договору).

Оскільки контролюючий орган провів перевірку щодо отриманих позивачем доходів у 2015 році зі строком подання відповідної декларації до 01.05.2016, суд дійшов висновку, що перевірка проведена та зобов`язання визначені в межах 1095 денного строку, передбаченого ст.102 Податкового кодексу України.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення № від 17.04.2019, № від 17.04.2019, № від 17.04.2019 прийняті ГУ ДФС у Запорізькій області при неповному з`ясування обставин, які мають суттєве значення для прийняття рішення, та є необґрунтованими.

Враховуючи, що виявлені недоліки неможливо усунути під час судового розгляду, а також з урахуванням того, що суд не може підміняти контролюючий орган у виконанні покладених на нього законом повноважень щодо обчислення податкових зобов`язань та визначення розміру належних до сплати податків і зборів, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню в повному обсязі як протиправні, а позовні вимоги належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із викладеним, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9 605,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 квітня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 квітня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 17 квітня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 9605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 20.01.2020

Суддя М.О. Семененко