Справа № 640/18597/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Київ № 640/18597/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., при секретарі судового засідання Шуст Н.А, розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АДМ ЮКРЕЙН»

до Офісу великих платників податків ДПС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-

рішення №,

за участю представників сторін:

пр-к позивача: Михайлов Юрій Олександрович;

пр-к відповідача: Дубенко Вадим Петрович, -

У С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "АДМ ЮКРЕЙН" (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 16-а, ) з позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11Г, ), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 20.09.2019 року №.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що висновки відповідача щодо нереальності проведених господарських операцій із контрагентами ґрунтуються лише на податковій інформації та не підтверджується достовірними та достатніми доказами.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав про необґрунтованість вимог позивача оскільки під час проведення перевірки фактичного здійснення операцій між позивачем і контрагентами не підтвердилось. Просив у позові відмовити повністю.

Ухвалою суду 03 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні 16.01.2020 року проголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на підставі наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 27.08.2019 року на підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.78.1.12 п. 78.1 ст.78 глави 8 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, зі змінами та доповненнями (далі за текстом - ПК України), проведено документальну позапланову виїзну перевірку по декларації з податку на додану вартість за липень 2018 року (від 17.08.2018 року реєстраційний номер ) з урахуванням уточнюючих розрахунків, з метою перевірки відповідності формування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

За результатами проведення перевірки контролюючим органом складено акт від 02.09.2019 №2532/28-10-41-01/20027449 (далі - Акт) та встановлені порушення: вимог п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу, що призвело до завищення податкового кредиту за липень 2018 року у сумі 880 614 грн., що стало підставою для завищення бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за липень 2018 року на 880 614 грн.

На підставі висновків Акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 20.09.2019 № про зменшення суми бюджетного відшкодування у розмірі 880 614,00 грн та штрафні санкції на суму 440 307, 00 грн.

Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення став висновок Акту перевірки про нереальність здійснення господарських операцій між TOB «АДМ ЮКРЕЙН» і TOB фірма «Тріумф», в частині постачання зернових від TOB «Смарт Агро Віледж» і TOB «Лани зборів».

Безтоварність господарських операцій, в свою чергу, ґрунтується на наступних обставинах:

- недостатністю земельних ділянок у контрагентів для вирощування та реалізації продукції;

- відсутності достатніх трудових і технічних можливостей для поставки позивачу зернових;

- реалізації зернових на адресу позивача при відсутності легального (законного) джерела їх походження у контрагентів.

Інших обставин зменшення бюджетного відшкодування та застосування штрафних (фінансових) санкцій акт перевірки в собі не містить.

Не погоджуючись з обґрунтованістю зазначених доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 187.7 статті 187 Податкового кодексу України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань у разі постачання товарів/послуг з оплатою за рахунок бюджетних коштів є дата зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку або дата отримання відповідної компенсації у будь-якій іншій формі, включаючи зменшення заборгованості такого платника податку за його зобов`язаннями перед бюджетом.

Згідно зі статтею 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 статті 200 Кодексу, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Кодексу (пункт 200.2 статті 200 Кодексу).

Підпунктом 14.1.181. пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1. статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Виходячи з системного аналізу наведених норм права суд зазначає, що необхідними підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товарів, робіт та послуг з метою його подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням, з врахуванням рівня звичайних цін.

Податковий кодекс України визначає лише окремі випадки, за яких неможливе включення витрат по сплаті податку на додану вартість до податкового кредиту звітного періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пунктів 200.1, 200.2, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

При цьому, відповідно до статті 9 розділу 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З матеріалів перевірки встановлено, що у період за який проводилася перевірка позивач мав господарські взаємовідносини із TOB фірма «Тріумф», яка в свою чергу отримувала зернові від ТОВ «Лани зборів» і ТОВ «Смарт Агро Віледж».

Так, між позивачем і ТОВ фірма «Тріумф» було укладено договори поставки на постачання ячменю 3-го класу, українського походження урожаю 2018 року та насіння ріпаку 1 класу українського походження, урожаю 2018 року.

За даними ЄРПН за липень 2018 року підприємством TOB фірма "Тріумф" (ПН 25347816) зареєстровано податкові накладні на адресу TOB «АДМ ЮКРЕЙН» на реалізацію ячменю 3-го класу українського походження врожаю 2018 року - код УКТЗЕД - 1003 - (3 680т, ціна постачання за З 933,33 грн./т) та насіння ріпаку 1 класу українського походження урожаю 2018 року - код УКТЗЕД - 1205 (2 865т, середня ціна постачання - 9 949,9975 грн.) на загальну суму 51 551 076,18 грн., в тому числі ПДВ 8 591 846,03 грн.

Вищевказана сума взаємовідносин задекларована TOB «АДМ ЮКРЕЙН» до декларації з податку на додану вартість за звітний період липень 2018 року, з них 8 591 846,03 грн. заявлено до бюджетного відшкодування.

При аналізі податкової звітності та наявної податкової інформації відповідачем було встановлено, що TOB фірма "Тріумф" не є виробником реалізованої продукції. Придбання зернових культур згідно наданих до перевірки документів відбувалось у наступних контрагентів-постачальників, в тому числі:

1) TOB «Лани зборів» (з 05.04.2019 року TOB «ДОННЕА БІЛД»). Постачання зернових TOB фірма «ТРІУМФ» здійснювала на виконання договору поставки №Т.0005 від 06.07.2018 року (специфікація №1- ріпак 297,5 т.; відповідно до Специфікації №2 - 65,470 т.) Всього поставлено 362,97 т. ріпаку врожаю 2018 року.

За результатами проведеної перевірки відповідачем було встановлено, що наявних земельних ділянок було недостатньо для вирощування реалізованої продукції.

Враховуючи вищевказане, відповідач прийшов до висновку про проведення операцій з реалізації зернових культур на адресу TOB фірма "Тріумф" при відсутності легального (законного) джерела їх походження.

Суд вважає такі доводи відповідача необґрунтованими, в зв`язку із тим, що вони спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами..

Так, до перевірки було надано довідку від 12.07.2018 №536 Сільцівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про те, що TOB «Лани зборів» обробляє на території Сільцівської сільської ради земельні ділянки.

Відповідно до поданих звітів про посівні площі с/г культур №, №, № від 22.05.2018 підприємство має ріллю - 756,48га, 628,04 га, 388,33 га відповідно.

Із зазначених документів вбачається, що загальна кількість оброблювальних ТОВ «Лани зборів» земель складає, відповідно 756,48 га,628,04 га та 388,33 га, а разом -1772,85 га.

При цьому, відповідач зазначає, що для вирощування всієї поставленої TOB «Лани зборів» кількості зернових необхідно 1435,48 га.

Таким чином, висновок відповідача щодо недостатності земельних ділянок для вирощування продукції не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, поставки зерна на адресу TOB фірма «Тріумф» здійснювало і ТОВ «Смарт Агро Віледж».

Матеріалам перевірки встановлено, що вказане товариство обробляло 70 га землі. Зазначені дані кореспондуються зі Звітом про посівні площі сільськогосподарських культур, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом під час розгляду справи по суті.

Відповідно до вказаних звітів, частка оброблюваних земель TOB «Смарт Агро Віледж», складає 70 га. Відповідачем зазначено, що кількість працюючих у складі 5 чоловік недостатньо для обробки такої кількості землі. Проте, зазначені висновки відповідача не підтверджено будь-якими належними, достатніми та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, а відтак суд не приймає їх до уваги, в зв`язку із їх недоведеністю.

Згідно з вимогами ст.7 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» суб`єктами зберігання зерна є, зокрема зернові склади.

Відповідно до ст. 19 цього Закону, зернові склади несуть відповідальність, щодо належного обліку зерна на зберіганні.

При цьому, спеціально уповноваженим державним органом, що забезпечує повноту та справжність декларування та обліку зерна, визначено Державне підприємство «Держреєстри України».

Згідно з витягами №14506-14519 від 17.09.2019 року з Реєстру складських документів на зерно, які додані до матеріалів справи, підтверджується наявність на зберіганні зерна, придбаного у TOB «Фірма Тріумф» у спеціалізованому зерновому складі Збаразькому КХП, за адресою: 47302, Тернопільська обл., Збаразький район, місто Збараж, вул. Грушевського, 90.

Проте, для підтвердження або спростування вказаної інформації відповідачем не було надіслано запитів до ДП «Держреєстри України» щодо фактичного зберігання зерна, придбаного у ТОВ фірма «Тріумф», що свідчить про поверхневий характер проведення перевірки та встановлення її результатів.

Обґрунтованість доводів позивача щодо оформлення зерна на ТОВ фірма «Тріумф» також була підтверджена копіями складських квитанцій на зерно №576 від 05.07.2018 року, №611 від 06.07.2018 року, № 675 від 09.07.2018 року, № 1071 від 24.07.2018 року, №1251 від 31.07.2018 року та копіями аналізних карток № 9 від 05.07.2018 року, №23 від 06.07.2018 року, № 40 від 09.07.2018 року, № 265 від 24.07.2018 року, № 385 від 31.07.2018 року.

Про поверхневий характер проведення перевірки, а також необґрунтованість її доводів свідчить також лист ТОВ фірма «Тріумф» від 10.01.2020 року, зі змісту якого вбачається, що у відношенні до ТОВ фірма «Тріумф» податкові санкції по взаємовідносинах із ТОВ «Смарт Агро Віледж» і ТОВ «Лани зборів» контролюючим органом не застосовувались.

Крім того, судом встановлено, що відповідач звертався до постачальника - ТОВ фірма «Тріумф» із запитом про надання інформації та її документального підтвердження 16.09.2019 року, тобто вже після проведення перевірки та складання Акту від 02.09.2019 року.

У відповідь на даний запит, надісланий Кременецьким управлінням ГУ ДПС у Тернопільській області, ТОВ фірма «Тріумф» була надана відповідь за № 02-20/09/19 від 20.09.2019 року, із відповідними підтверджуючими документами щодо господарських операцій із ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН».

ТОВ фірма «Тріумф» звернулась із відповідним запитом до Кременецького управлінням ГУ ДПС у Тернопільській області про надання довідки про результати проведення зустрічної звірки.

Проте, станом на час судового розгляду справи, відповідь щодо результатів зустрічної звірки між ТОВ фірма «Тріумф» і ТОВ «АДМ ЮКРЕЙН» так і не надійшла.

Акт перевірки взагалі не містить в собі інформації щодо проведення зустрічних звірок із контрагентами позивача.

Вказані обставини свідчать про формальний підхід відповідача до проведення об`єктивної та незалежної перевірки суб`єктів господарювання.

Суд вважає за потрібне також звернути увагу на те, що податковий орган вже проводив перевірку позивача в частині дотримання вимог податкового законодавства по господарським операціям із ТОВ фірма «Тріумф» та іншими контрагентами, за наслідками якої був складений Акт перевірки від 19.10.2018 року № 3012/28-10-41-01/20027449 та прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 року №9384101

Порівняння тексту та висновків вказаного акту та акту перевірки, що став підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.09.2019 року, свідчить про те, що за своїм змістом вони є ідентичними.

Проте, податкове повідомлення-рішення від 13.11.2018 року було скасовано ДФС України у повному обсязі за наслідками розгляду скарги позивача, що підтверджується рішенням про результати розгляду скарги від 25.04.2019 року № 19743/6/99-99-11-04-02-25.

У зазначеному рішення ДФС України встановила, що висновки акту перевірки не забезпечені належною доказовою базою, є необґрунтованими та передчасними, а тому підлягають скасуванню.

Крім того, контролюючий орган вищого рівня вказав на правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 31.01.2011 року по справі № 21-47а10 про те, що чинне законодавство України не ставить у залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог чинного законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Таким чином, приймаючи вказане рішення ДФС України спростував аргументи відповідача щодо безтоварності здійснених позивачем операцій, в тому числі і з ТОВ фірма «Тріумф». Проте, при повторному проведенні перевірки за той самий період, із тими ж контрагентами, всупереч висновкам ДФС України, використовуючи надані владні повноваження, відповідач знову прийшов до аналогічних висновків.

Зазначені вище обставини свідчать про зловживання відповідачем наданих йому повноважень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що не прийняття до уваги змісту та обсягу господарських операцій, вказаних в наданих до перевірки документах, як наслідок, твердження про відсутність об`єктів оподаткування по спірним господарським операціям, ґрунтується виключно на припущені порушень норм податкового законодавства іншими, а ніж позивач особами, внаслідок чого, на думку контролюючого органу, первинні документи не спричиняють змін в бухгалтерському та податковому обліку позивача, а останній позбавлений законного права на віднесення сум по документам до показників податкової звітності.

При цьому, твердження суду про наявність в доводах контролюючого органу виключно припущень щодо неправомірної поведінки постачальників в ланцюгу постачання, ґрунтується на тому, що відповідача не надано доказів прийняття відповідних податкових повідомлень-рішень, якими б таким особам збільшувались/зменшувались суми грошових зобов`язань з ПДВ, то в зв`язку із чим доводи, викладені в акті перевірки є лише думкою певної посадової особи, відповідальної за складання таких актів.

Відтак, доводи про безтоварність господарських операцій, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи. Обставини, на які посилається відповідач, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентом недійсними та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності» або неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Лише встановлення в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару у ланцюгу постачання від виконання податкових зобов`язань, може свідчити про незаконність формування податкового кредиту/витрат, однак таких обставин в ході розгляду даної справи встановлено не було.

Вищевказана позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини. Так, основним висновком у рішенні від 22.01.2009 у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» № 3991/03 Європейський суд з прав людини зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Відтак, приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що контролюючим органом з посиланням на належні та допустимі докази, не доведено обставин протиправного формування позивачем показників податкової звітності на підставі досліджених судом господарських операцій.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ ЮКРЕЙН" (04070, м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 16-а, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної податкової служби від 20.09.2019 року №;

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДМ ЮКРЕЙН" () судовий збір у розмірі 19 814 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот чотирнадцять грн), сплачений на підставі платіжного доручення від 26.09.2019 року № 00238788.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено і підписано 22.01.2020 року

Суддя Н.Г. Вєкуа