Справа № 640/15334/19
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року м. Київ № 640/15334/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія

«Нафтогаз України»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, ОВПП) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19 квітня 2019 року №.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем неправомірно проведено камеральну перевірку та не враховано всіх фактичних обставин під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 серпня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено про правомірність винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки перевіркою встановлено порушення позивачем п.198.2, 198.6 ст.198, п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит на суму ПДВ 48636402,55 грн.; станом на дату проведення перевірки позивачем не було подано уточнюючі розрахунки, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що уточнюючі розрахунки подано у встановлені нормами Податкового кодексу України строки до дати отримання позивачем акта перевірки; у відповідача відсутні правові підстави для проведення камеральної перевірки, оскільки правомірність віднесення до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 48636402,65 грн. перевіряється в межах документальної перевірки.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідачем зазначено про правомірність проведення камеральної перевірки та викладених в акті перевірки висновків щодо порушення позивачем норм Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

08 січня 2020 року представником позивача до суду надані письмові пояснення, в яких зазначено, що до податкового кредиту в деклараціях з ПДВ за січень 2019 року включені податкові накладні складені постачальниками (НАК "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", ВАТ "Кіровоградгаз") та зареєстровані в ЄРПН в попередніх звітних періодах, частково, а саме на суму фактичного оплаченого обсягу природного газу та послуг з транспортування та розподілу природного газу.

14 січня 2020 року представником відповідача до суду подані письмові пояснення в яких зазначено, що позивачем подано податкову декларацію з ПДВ за січень 2019 року, якою сформовано податковий кредит на суму ПДВ 48 636 402,55 грн за рахунок податкових накладних, які не зареєстровані в ЄРПН.

У відповідному судовому засідання, суд на підставі частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України перейшов до подальшого розгляду справи по суті у письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19 квітня 2019 року №, яким позивачу за порушення п.201.10 ст.201, п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 48636403,00 грн. згідно декларації за січень 2019 року, поданої 20 лютого 2019 року.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі камеральної електронної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ позивача за січень 2019 року, результати якої оформлені актом від 14 березня 2019 року №790/28-10-42-03/40121452 (далі по тексту - акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.201.10 ст.201, п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, яке полягає у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 48636402,55 грн. у декларації за січень 2019 року, оскільки в Єдиному реєстрі податкових накладних відсутні податкові накладні на задекларовані суми.

Рішенням ДФС України від 11 травня 2019 року №119/12-665 за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення від 19 квітня 2019 року № скаргу залишено без задоволення, а зазначене податкове повідомлення-рішення - без змін.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За змістом пункту 76.1 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Приписами п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Матеріалами справи підтверджено, що під час проведення камеральної перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем п.201.10 ст.201, п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, яке полягає у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 48636402,55 грн. у декларації за січень 2019 року. Перевіркою показників з метою встановлення наявності розбіжностей отриманих податкових накладних Єдиного реєстру податкових накладних з контрагентами ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ВАТ «Кіровоградгаз», АТ «Укртрансгаз», ПАТ «НАК «Нафтогаз України» встановлено відхилення на суму 48636402,51 грн.

Абзацом 23 п.201.10 ст.201 ПК України передбачено, що виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Згідно п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Встановлені Главою 8 розділу II ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Отже, беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено вимоги Податкового кодексу України в частині проведення саме камеральної перевірки до спірних правовідносин, що призвело до прийняття останнім незаконного податкового повідомлення-рішення.

Надаючи оцінку безпосередньо порушенням, встановлених відповідачем в ході проведення перевірки та покладених в основу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України та п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно частини 1 статті 1 Податкового кодексу України відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення порядку адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків регулюються цим кодексом.

Абзацом першим пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України визначено, що платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Згідно із пунктом 44 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, що набрав чинності з 01.01.2016, тимчасово, до 1 січня 2022 року, платники податку, які здійснюють постачання (у тому числі оптове), передачу, розподіл електричної та/або теплової енергії, постачання вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.

Пунктом 14.1.266 Податкового кодексу України визначено, що касовим методом обліку є метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Основні засади формування податкового кредиту передбачені статтею 198 Податкового кодексу України.

Абзацом 4 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Згідно абзацу 5 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

За загальним правилом, що закріплено в пункті 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач за укладеними з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ВАТ «Кіровоградгаз», АТ «Укртрансгаз» договорами від 20 листопада 2018 року №574-Н з додатковими угодами, від 01 листопада 2018 року №03/01-434а-ДС/2018, від 30 листопада 2018 року №/Н придбавав природний газ для постачання побутовим споживачам.

Як вже зазначалося судом, під час проведення камеральної перевірки податковим органом було встановлено порушення позивачем п.201.10 ст.201, п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, яке полягає у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту суми ПДВ у розмірі 48636402,55 грн. у декларації за січень 2019 року. Перевіркою показників з метою встановлення наявності розбіжностей отриманих податкових накладних Єдиного реєстру податкових накладних з контрагентами ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ВАТ «Кіровоградгаз», АТ «Укртрансгаз» встановлено відхилення на суму 48636402,51 грн.

В силу зазначених вище положень Податкового кодексу України позивач як постачальник природного газу побутовим споживачам, має право на визначення дати виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом, що також не заперечується відповідачем. Тобто, для позивача датою виникнення права на податковий кредит є дата списання коштів з банківського рахунку, незалежно від дати виписування податкових накладних, а датою виникнення податкових зобов`язань є дата надходження коштів на банківський рахунок.

Відповідно до п.50.1, 50.2 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті, зокрема, або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом. Це правило не поширюється на випадки, встановлені статтею 177 цього Кодексу.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що в порушення п.201.10 ст.201, п.198.2, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України позивачем до складу податкового кредиту у декларації за січень 2019 року включено суму 48636402,55 грн. за рахунок податкових накладних, які не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, з наявний в матеріалах справи банківських виписок вбачається, що позивачем у січні 2019 року на виконання зобовязань за договорами з ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ВАТ «Кіровоградгаз», АТ «Укртрансгаз», перераховано 291933978,42 грн.; станом на 01 січня 2019 року у позивача існувала кредиторська заборгованість за листопад - грудень 2018 року перед ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у розмірі 394461771,23 грн., перед ВАТ «Кіровоградгаз» у розмірі 29397569,79 грн., перед АТ «Укртрансгаз» у розмірі 7531495,09 грн., що підтвердежно рахунком 631 та актами приймання-передачі природнього газу; ПАТ «НАК «Нафтогаз України», ВАТ «Кіровоградгаз», АТ «Укртрансгаз» на виконання положень п.187.1 ст.187, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України були складені податкові накладні за відповідні періоди, включені позивачем до податкової декларації у січні 2019 року у складі податкового кредиту за касовим методом.

18 березня 2019 року відповідно до п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України позивачем самостійно виявлено помилки, допущені під час віднесення відповідних сум ПДВ до складу податкового кредиту та направлено на адресу відповідача у встановлені строки уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2018 року та за січень 2019 року, якими зменшено податковий кредит на суму 71848871,00 грн. та на виконання вимог п.50.1 ст.50 Податкового кодексу України сплачено штрафні санкції у розмірі 3% від суми заниження податкового зобов`язання.

В спростування доводів відповідача щодо проведення перевірки до надіслання позивачем уточнюючих розрахунків матеріали справи містять докази того, що акт перевірки позивачем отримано 21 березня 2019 року, тобто, після направлення до контролюючого органу уточнюючих розрахунків.

Крім того, положеннями п.50.2 ст.50 Податкового кодексу України позивача не обмежено у поданні уточнюючих розрахунків до поданих ним раніше податкових декларацій під час проведення камеральних перевірок.

Проте, відповідачем під час винесення спірного податкового повідомлення-рішення не враховано показники, визначені позивачем в поданих уточнюючих розрахунках, з урахуванням чого у суду є підстави вважати, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем без урахування всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 19 квітня 2019 року № та наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва відповідачем не доведена правомірність винесення спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ «ГК «Нафтогаз України» підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами статей 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 19 квітня 2019 року №.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11-Г, ).

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова