Справа № 640/1749/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1749/19
УХВАЛА

15 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Гундерука А.О.,

представника позивача Крилова М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» до Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), треті особи: Комунальне підприємство «Київський інститут земельних відносин», ОСОБА_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року частково задоволено апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний», внаслідок чого, скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2019 року та прийнято постанову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» до Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - задоволено частково. Визнано дії Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо ненадання переліку містобудівних обмежень у використанні земельної ділянки та відповідності заявленої ініціативи містобудівної документації або ситуації відповідно до листа № 1650 від 06.11.2018 від КП «Київський інститут земельних відносин» протиправними. Зобов`язано Департамент містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) повторно розглянути лист № 1650 від 06.11.2018 від КП «Київський інститут земельних відносин» з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині цієї постанови. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

23 жовтня 2019 року позивачем подано до суду апеляційної інстанції заяву про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового в порядку ст.382 КАС України.

В судовому засіданні, представник заявника вимоги поданої заяви підтримав, наполягав на її задоволенні. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду питання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 року звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Крім того, норми КАС України надають можливість встановити обов`язок суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, як під час ухвалення судового рішення, так і після винесення судового рішення.

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, Кодексом адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №826/18826/14.

Водночасёяк вбачається зі змісту поданої заяви, позивач просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про його виконання, при цьому, вказує, що постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2019 року Департаментом містобудування та архітектури, якою зобов`язано повторно розглянути звернення КП «Київський інститут земельних відносин» № 1650 від 06.11.2018, виконана не у відповідності до судового рішення.

Отже, наявні підстави для застосування норм статті 383 КАС України, яка регламентує підстави та порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що визначені ст.382 КАС України правові підстави для встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення відсутні, а тому у задоволенні заяви позивача необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 311, 321, 325, 328, 329, 382 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Ухвала в повному обсязі складена 15 січня 2020 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.В.Карпушова

А.Г.Степанюк