Справа № 240/9427/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9427/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Чернова Ганна Валеріївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

22 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року (рішення ухвалено у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить визнати бездіяльність Міністерства оборони України протиправною та зобов`язати Міністерство оборони України виплатити їй одноразову грошову допомогу, яка визначена ст.16 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що є матір`ю ОСОБА_2 , захворювання та смерть якого пов`язані із захистом Батьківщини. 08.02.2019 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №13, їй відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки на час смерті ОСОБА_2 не був військовослужбовцем. Вважає таке рішення протиправним, оскільки допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби незалежно від часу звільнення з військової служби. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2018 в справі №761/18099/15-а.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Житомирський обласний військовий комісаріат про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене пунктом 3 протоколу від 08.02.2019 №13, в частині відмови в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_2 .

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату та призначення їй одноразової грошової допомоги в зв`язку із смертю її сина ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

В решті позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що відмова у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги є правомірною, оскільки син позивачки ОСОБА_2 на час смерті не був військовослужбовцем.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 наказом командира військової частини НОМЕР_1 звільнений з посади командира кулеметного взводу роти вогневої підтримки 12 окремого мотопіхотного батальйону 72 окремої механізованої бригади за станом здоров`я з 28.03.2018.

З 05.02.2017 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією йому було встановлено третю групу інвалідності, яка настала внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується копією довідки серії 12 ААБ № 025492 від 05.02.2018.

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витягом з протоколу засідання Військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 234 від 21.08.2018 встановлено, що захворювання та причина смерті колишнього військовослужбовця, майора запасу ОСОБА_2 , який приймав участь в АТО, так, пов`язане з захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 є матір`ю померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 14.11.1975 та є членом його сім`ї, що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Овруцької РДА Житомирської області від 13.09.2018 №719.

У зв`язку із встановленням за життя ОСОБА_2 3 групи інвалідності, а також у зв`язку із його смертю, позивач та інші члени сім`ї померлого звернулись до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату їм одноразової грошової допомоги.

08.02.2019 рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом №13 (п.3), відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги батьку, матері (позивачці), дружині та сину померлого ОСОБА_2 , оскільки:

- ОСОБА_2 на час смерті не був військовослужбовцем. Стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у редакції, чинній на час смерті, передбачала виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби;

- батьки та члени сім`ї не мають права на допомогу у зв`язку із встановленням за життя ОСОБА_2 3 групи інвалідності, оскільки він за допомогою не звертався і вона йому за життя не призначалась.

Не погоджуючись із відмовою в частині виплати допомоги у зв`язку із смертю сина, викладеною у протоколі №13 від 08.02.2019, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як матір та член сім`ї ОСОБА_2 , має право на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у відповідній частині, визначеній ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Пунктом 5 Порядку №975.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія враховує таке.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що дія цього Закону поширюється, зокрема, на членів сімей військовослужбовців, які померли.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25.03.1992 виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно ст.16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Відтак, законодавством визначено перелік підстав, за наявності яких призначення і виплата відповідної одноразової грошової допомоги не здійснюються, разом з тим, жодна з цих обставин не була підставою для не прийняття висновку стосовно можливості виплати заявниці одноразової грошової допомоги.

Згідно пунктів 1,2 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі:

- загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Аналіз наведених норм говорить про те, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Тож, апеляційний суд звертає увагу, що допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

В постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №761/18099/15-а зазначено, що визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Таким чином на підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що позивачка, як матір та член сім`ї ОСОБА_2 , має право на призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у відповідній частині, визначеній ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Пунктом 5 Порядку №975.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 січня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.