Справа № 640/19818/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-06-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 червня 2019 року №640/19818/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" (місцезнаходження: 08171, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Промислова, 3-А, ЭДРПОУ 36852896) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11, ), про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета", (далі - позивач), до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), про визнання протиправним та скасування Наказу №2211 від 26 листопада 2018 року першого заступника начальника Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України Бондаря Л. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача з питань дотримання платником податків принципу "витягнутої руки" під час здійснення контрольованих операцій за звітні періоди з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року та з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року з нерезидентом N.Look Group Limited (Гонконг), (далі - оскаржуваний наказ №2211 від 26 листопада 2018 року ).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 січня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/19818/19 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог законодавства, а тому він є протиправний та підлягає скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки оскаржуваний наказ прийнятий ним на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Актом Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про результати документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань своєчасності подання документації з трансфертного ціноутворення про всі контрольовані операції. здійснені з компанією N.Look Group Limited (Гонконг), на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику від 04.09.2018 року № 2461/28-10-14-03/36852896, було встановлено недотримання позивачем вимог п.п. 39.4.4 п. 39.4 ст. 39 Податкового Кодексу України в частині ненадання на запит центрального органу виконавчої влади що реалізує державну податкову і митну політику, документацій з трансфертного ціноутворення щодо контрольованих операцій.

На підставі виявлених порушень уповноваженою особою Офісу великих платників прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки позивача під час здійснення контрольованих операцій за звітні періоди з 01.01.2015 по 31.12.2015 та з 01.01.2016 по 31.12.2016 р.р. з нерезидентом N.Look Group Limited (Гонконг), яке оформлено наказом №2211 від 26 листопада 2018 року тривалістю 18 місяців з 26.11.2018 року.

Позивач вважає наказ контролюючого органу протиправним та таким, що прийнятий без належної правової підстави та порушує його права, а тому звернувся до суду за їх захистом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючі органи та їх посадові особи при прийнятті рішень у тому числі наказів про проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 21.1.1 - пп. 21.1.5 п. 21.1 ст. 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно з пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.4 п. 78.1, абз. 1 п. 78.4 ст. 78 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно із пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, в тій же редакції, платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Відповідно до пп. 39.4.6, пп. 39.4.7, пп. 39.4.11 п. 39.4 ст. 39 цього Кодексу, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за наявності обставин, визначених статтею 78 цього Кодексу, має право звернутися із запитом щодо подання документації про контрольовані операції до платників податків, які здійснювали контрольовані операції протягом звітного періоду.

Запит платнику податків надсилається не раніше 1 травня року, наступного за календарним роком, в якому таку операцію (операції) було проведено.

Платники податків (крім великих платників податків) протягом місяця з дня, що настає за днем надходження запиту, зобов`язані подати первинну документацію щодо окремих контрольованих операцій, що зазначені в запиті, та іншу документацію (сукупність документів або єдиний документ, складений в довільній формі), якими вони можуть обґрунтувати відповідність договірних цін вказаної контрольованої операції рівню звичайних цін.

Неподання платниками податків документації, зазначеної у пункті 39.4 цієї статті Податкового кодексу України, у строки, встановлені для подання документації, або подання її з порушенням вимог пункту 39.4 цієї статті є підставою для проведення перевірки відповідно до пункту 39.5 цієї статті Податкового кодексу України.

Разом з тим, у відповідності до пп. 39.4.4, пп. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що на запит центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, платники податків протягом місяця з дня отримання запиту подають документацію щодо окремих контрольованих операцій, зазначених у запиті, яка повинна містити інформацію, зазначену у підпункті 39.4.6 цього пункту.

Підпунктом 39.4.6 вказаної норми визначено інформацію, яку повинна містити документація з трансфертного ціноутворення (сукупність документів або єдиний документ, складений в довільній формі).

Згідно із пп. 39.4.8 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, в тій же редакції, у разі коли подана платником податків документація з трансфертного ціноутворення не містить інформацію в обсязі, зазначеному в підпункті 39.4.6 цього пункту, або належного обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки", центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, надсилає такому платнику податків запит з вимогою додатково подати протягом 30 календарних днів з моменту його отримання інформацію відповідно до підпункту 39.4.6 цього пункту та/або обґрунтування відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки".

В свою чергу пп. 39.5.2 п. 39.5 ст. 39 Кодексу, в редакції чинній на час винесення оскаржуваного наказу, встановлено, що перевірка контрольованих операцій проводиться відповідно до положень глави 8 розділу II цього Кодексу з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції та/або обов`язкової документації або у разі встановлення порушень під час моніторингу такого звіту або документації відповідно до вимог пункту 39.4 і підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу.

Згідно із п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

За приписами п. 78.9 ст. 78 Податкового кодексу України перевірка платника податків з питань повноти нарахування і сплати податків та зборів під час здійснення контрольованих операцій проводиться з урахуванням особливостей, визначених статтею 39 цього Кодексу.

Згідно із п. «в» пп. 39.5.2.1 пп. 39.5.2.10 п.п. 39.5.2.8 п. 39.5.2 ст. 39 Податкового кодексу України підставами для перевірки контрольованих операцій є неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 цієї статті звіту про контрольовані операції або документації з трансфертного ціноутворення.

Тривалість перевірки з питань дотримання платником податків принципу "витягнутої руки" не повинна перевищувати 18 місяців, що спростовує доводи позивача про порушення відповідачем строків проведення позапланової перевірки.

Під час перевірки контрольованих операцій можуть бути перевірені контрольовані операції з урахуванням строку, передбаченого пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Із системного аналізу наведених норм податкового законодавства вбачається, що податковий орган наділений повноваженнями на проведення позапланової перевірки контрольованих операцій в разі неотримання звіту про контрольовані операції та, зокрема, подання з порушенням встановлених вимог документації з трансфертного ціноутворення.

Згідно пп. 78.1.15 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримання документально підтвердженої інформації та даних, що свідчать про невідповідність умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" та/або встановлення невідповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" у порядку, передбаченому підпунктом 39.5.1.1 підпункту 39.5.1 пункту 39.5 статті 39 цього Кодексу

Наведене дає суду підстави дійти висновку про необґрунтованість доводів позивача про те, що оскаржуваний наказ прийнятий з порушеннями та виданий без належної правової підстави.

Статтею 81 Податкового кодексу України передбачено умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

У вказаній статті вказано, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, наказ про проведення перевірки отримано виконавчим директором позивача Нестеровою С .Р.26.11.2018 р.

Суд також звертає увагу, що позивачем не доведено факт подання звіту згідно із пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, на виконання норм якої, платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, наступного за звітним, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку про те, що дії Головного управління ДФС у м. Києві щодо проведення документальної виїзної позапланової перевірки ТОВ «Фармпланета» на підставі наказу від 26.11.2018 р. № 2211 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» вчинені відповідачем у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, а тому підстави для скасування наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 26.11.2018 р. № 2211 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки» у суду відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не наддасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих судом обставин вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю " Фармпланета" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування наказу є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю, в силу чого, відсутні підстави для стягнення судових витрат.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 72-77, 90, 134, 139, 192, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармпланета" (місцезнаходження: 08171, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Хотів, вул. Промислова, 3-А, ЭДРПОУ 36852896) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11, ), про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко