Справа № 805/1329/18-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року справа №805/1329/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Міронової Г.М., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі позивача ОСОБА_1 , його представника Стещенка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року (повне судове рішення складено 12 листопада 2019 року у м. Слов`янську) у справі № 805/1329/18-а (суддя в І інстанції Шинкарьова І.В.) за позовом ОСОБА_1 до Державного судово-медичного експерта Добропільського відділення комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро Судово-медичної експертизи» Кукурян Валерія Анатолійовича, третя особа - Обласний центр медико-соціальної експертизи про оскарження неправомірних дій та висновку судово-медичного експерта,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного судово-медичного експерта Добропільського відділення комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро Судово-медичної експертизи» Кукуряна Валерія Анатолійовича, третя особа - Обласний центр Медико-соціальної експертизи МОЗ України в якій просив суд:

- визнати дії державного лікаря судово-медичного експерта Добропільського відділення Комунального закладу охорони здоров`я "Донецьке обласне бюро Судово-медичної експертизи" Кукурян Валерія Анатолійовича неправомірними та незаконними, у зв`язку з викладеними ним висновками, зазначених у Висновку експерта № 50 від 19 травня 2017 року;

- за наслідками розгляду цього позову зобов`язати лікаря судово-медичного експерта Добропільського відділення Комунального закладу охорони здоров`я "Донецьке обласне бюро Судово-медичної експертизи" Кукурян Валерія Анатолійовича вчинити певні дії, а саме - скасувати Висновок експерта № 50 від 19 травня 2017 року як такий, що суперечити раніше встановленому експертному рішенню Висновку обласної Медико-соціальної експертизи від 06 квітня 2016 року (Акт № 529) та юридичним фактам і встановленим ним обставинам, що містяться у Постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2017 року по справі № 805/1805/17-а.

Позов обґрунтовує тим, що висновок відповідача не є об`єктивним та правильним, тому що повністю суперечить раніше встановленим фактам та обставинам Центральної МСЕК МОЗ України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року провадження в адміністративній справі закрито.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначається на не отримання ним судового захисту внаслідок закриття провадження. Стверджує про необхідність розгляду його вимог за правилами адміністративного судочинства.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Інші особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. У п.9 ч.1 ст.19 вказано, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист прав, свобод та інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень).

Під владними управлінськими функціями, зокрема, на виконання делегованих повноважень, слід розуміти будь-які владні повноваження у рамках діяльності держави чи місцевого самоврядування. При делегуванні повноважень відбувається наділення своїм повноваженням одним суб`єктом владних повноважень іншого суб`єкта.

Згідно пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єкт владних повноважень визначається орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції повинні здійснюватись суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір, а у випадку оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, обов`язковість рішень цих органів для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України "Положення про бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров`я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро (Автономної Республіки Крим)" від 17.01.95 р. N 6 бюро судово-медичної експертизи управлінь охорони здоров`я обласних виконавчих комітетів та республіканське бюро (Автономної Республіки Крим) (в подальшому - бюро) є державними спеціалізованими установами, що входять до структури закладів охорони здоров`я України. Основною діяльністю бюро є проведення судово-медичних експертиз, що призначаються особою, яка проводить дізнання, слідчим, прокурором, суддею чи судом з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи.

Відповідно до Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. N 6, судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду.

Судово-медична експертиза виконується згідно з Законом України "Про судову експертизу", процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, міжнародними договорами та угодами про взаємну правову допомогу і співробітництво, що регулюють правовідносини у сфері судово-експертної діяльності, даною Інструкцією та нормативними документами, затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я (надалі - МОЗ) України N 6 від 17 січня 1995 року. Судово-медична експертиза здійснюється на принципах законності, об`єктивності, повноти дослідження та незалежності державними установами - бюро судово-медичних експертиз.

Експертний висновок - це письмове викладення експертом відомостей про обставини, що мають значення для справи, встановлені експертом на підставі його спеціальних знань і отриманих в результаті проведеного дослідження матеріалів справи, яке ґрунтується на завданні, сформульованому в ухвалі суду про призначення експертизи.

Таким чином, висновок судової експертизи не є правовстановлюючим актом, не є обов`язковим до виконання всіма учасниками правовідносин, а є результатом практичної діяльності судового експерта з визначених та поставлених судом питань, тому в розумінні КАС України, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, нормативним актом чи актом індивідуальної дії та не створює, не припиняє права та обов`язки осіб. Отже, ініційований позивачем спір не є адміністративним, оскільки не має ознак публічно-правового, тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що оскаржувана експертиза призначена в кримінальному провадженні №0001812 за ст. 272 КК України.

Частиною першою статті 101 КПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Відповідно до ч.10 ст. 101 КПК України визначено, що висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що оскаржувані висновками судово-медичних експертиз носять інформативний характер та не порушують права, свободи та інтереси позивача, що виключає підстави для їх судового оскарження.

За змістом позовної заяви, позивач оскаржує дії державного судово-медичного експерту Добропільського відділення комунального закладу охорони здоров`я «Донецьке обласне бюро Судово-медичної експертизи» Кукуряна В.А., які прав та обов`язків позивача у межах спірних правовідносин не стосується. Обраний позивачем захист є неефективним, оскільки задоволення заявленої позовної вимоги не зумовлює виникнення будь-яких прав та обов`язків для позивача, а тому воно не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 3 квітня 2018 року № 9901/152/18, від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18, від 26 червня 2019 року в справі № 824/1115/18-а.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі вищезазначеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що подана позовна заява не підлягає розгляду адміністративним судом, а тому обґрунтовано закрив провадження в адміністративні справі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 805/1329/18-а - залишити без змін.

Повне судове рішення - 21 січня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді Г. М. Міронова

Т. Г. Гаврищук