Справа № 420/3604/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 р. Категорія: 109020000м.ОдесаСправа № 420/3604/19
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

час і місце ухвалення: письмове провадження, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к апелянтаЧукітова В.В. (ордер, адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Чорноморської міської ради Одеської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 про визнання незаконним (нечинним) та скасування Рішення, зобов`язання вичинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 , у якому просив суд визнати незаконним (нечинним) та скасувати Рішення Чорноморської міської ради Одеської області "Про відмову у наданні Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181га за адресою: АДРЕСА_1 " від 09.04.2019 р. № 433/86-VІІ; зобов`язати Чорноморську міську раду Одеської області переглянути заяву ОСОБА_2 від 30.01.2019 р. щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0022 з подальшою передачею в оренду, мотивуючи його тим, що договір оренди спірної земельної ділянки з ФОП ОСОБА_1 від 19.11.2012 р. припинив свою дію у зв`язку з припиненням орендарем підприємницької діяльності (ліквідації).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано Рішення Чорноморської міської ради Одеської області "Про відмову у наданні Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181 га за адресою: АДРЕСА_1 " від 09.04.2019 р. № 433/86-VІІ. Зобов`язано Чорноморську міську раду Одеської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 30.01.2019 р. щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :02:008:0022 з подальшою передачею в оренду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що технічна документація вже була розроблена попереднім власником, межі ділянки встановлені та присвоєний кадастровий номер, у відповідача не має законних підстав знов надавати дозвіл на повторну розробку технічної документації та в подальшому укладати новий договір оренди з позивачем.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що 30.01.2019 р. ОСОБА_2 звернулась до Чорноморської міської ради Одеської області з клопотанням про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181 га за адресою: АДРЕСА_1 для реконструкції з розширенням торговельного кіоску під продовольчий магазин за подальшою передачею в оренду строком на 49 років у зв`язку з набуттям права власності на об`єкт нерухомості.

За результатами розгляду вищеозначеного клопотання від 30.01.2019р. Чорноморською міською радою Одеської області прийнято Рішення "Про відмову у наданні Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181га за адресою: АДРЕСА_1 " від 09.04.2019 р. № 433/86-VІІ, яким відмовлено Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181га для реконструкції з розширенням торговельного кіоску під продовольчий магазин за адресою: АДРЕСА_1 за подальшою передачею в оренду строком на 49 років.

Не погоджуючись із вищевикладеним, позивач звернулась до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі набуття права власності на будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду,розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Згідно із ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Питання переходу прав на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю, споруду, що розміщені на ній, регулюється ст. 120 Земельного кодексу України, відповідно до ч. ч. 1, 2 якої у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

З наведеною нормою кореспондується і ст. 377 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 05.11.2009 № 1702-VI, який набув чинності з 10.12.2009, статтю 7 Закону України «Про оренду землі» доповнено частиною третьою, згідно з якою до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.

Статтю 31 Закону України «Про оренду землі», в свою чергу, доповнено абз. 8, згідно із яким договір оренди землі припиняється в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці.

Цим самим було усунуто правову неповноту в регулюванні земельних відносин при переході права власності на житловий будинок, будівлю або споруду.

Як встановлено судом першої інстанції, користувачем земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0022, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1 був ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 22.01.2019 р.

У подальшому право власності на будівлю магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 79,1 кв.м., що належала ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на будівлю магазину, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської Ради Одеської області 09 вересня 2008 року, перейшло до ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями Свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону), посвідченого приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Перчеклій І.М., Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2019 р. № 153753114.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного право власності на будівлю магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 79,1кв.м. належить ОСОБА_2 .

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування передбачено статтею 123 Земельного кодексу України, згідно з частиною 2 якої особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально до клопотання про надання дозволу на розробку проектом землеустрою додається лише у разі вилучення земельної ділянки.

Відповідно до частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Як убачається з наявних у матеріалах справи документів підставою для відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0181 га для реконструкції з розширенням торговельного кіоску під продовольчий магазин за адресою: АДРЕСА_1 з подальшою передачею в оренду строком на 49 років, слугувала відсутність згоди землекористувача про вилучення земельної ділянки.

Водночас, з означеною позицією органу місцевого самоврядування неможливо погодитися, з урахуванням наступного.

Згідно зі статтею 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 377 Цивільного кодекс України, у разі набуття права власності на будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду,розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, беручи до уваги вищевикладене, а також те, що право власності на будівлю магазину, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 79,1 кв.м., належить ОСОБА_2 , суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов висновку щодо наявності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

При цьому, колегією суддів зазначає, що письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально до клопотання про надання дозволу на розробку проектом землеустрою додається лише у разі вилучення земельної ділянки.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, 31.01.2018 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 7045275 щодо припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Тобто перехід права власності на будівлю магазину відбувся вже після припинення підприємницької діяльності апелянта.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року по справі № 420/3604/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 22 січня 2020 року.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.