Справа № 160/12666/19
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
секретаря судового засідання Говорухи А.В.,
представника позивача Охрименка М.І.,
представника відповідача Лейченко І.М.,
16 грудня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро КМР" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про усунення виявлених порушень №ДН2611/739/АВ/П від 23.10.2019.
Представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивачем додатково заявлено вимогу про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області №ДН2611/739/АВ/ТД-ФС/629 від 18.12.2019 про накладення штрафу у розмірі 1001520,00 грн. на Товариство з обмеженою відповідальністю "Агро КМР".
В обгрунтування поданої заяви представником позивача вказано, що станом на день подання даної заяви вже сплив строк на добровільну сплату штрафу, відповідачем подано відзив на позовну заяву та відзив на заяву про збільшення позовних вимог зі всіма доказами на його думку в обґрунтування заперечень проти прийнятих ним оскаржуваних рішень.
Позивач вважає за необхідним повторно подати заяву про забезпечення позову та просить суд вжити відповідні заходи, з таких підстав.
Оскаржена постанова про накладення штрафу датована 18.12.2019, тобто станом на день подання даної заяви (21.01.2020) у ТОВ "Агро КМР" сплив строк на добровільну сплату штрафу у розмірі 1001520 грн..
Водночас, приписами п.11 Порядку №509 встановлено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються: органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України).
Оскаржена постанова Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про накладення штрафу від 18.12.2019 прийнята на підставі ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України, отже, є виконавчим документом і пред`являються до виконання органам державної виконавчої служби в порядку встановленому законом протягом трьох місяців з дня її прийняття (ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).
Окрім того, середньомісячний фонд обов`язкових платежів ТОВ "Агро КМР" у січні 2020, які ще не сплачені, та наступних щомісячних (щоквартальних) періодах, планово складають орієнтовно суму у розмірі 2389637,03 грн., в тому числі:
-заробітна плата працівників - 992 541,79 грн., в т. ч. утримання ПДФО- 178657,54 грн. та військового збору - 14 888,11 грн., а також додатково на суму заробітної плати нарахування ЄСВ -213 973,39 грн., всього у розмірі 1 206 515,18 грн. (орієнтовні щомісячні зобов`язання);
-орендна плата за земельні ділянки 2019 р. - 941 046,29 грн., в т.ч. утримання ПДФО -169 388,20 грн. та військового збору - 14 115,78 грн. (орієнтовний платіж);
-медичне страхування працівників - 210 000,00 грн., в т.ч. ПДФО- 37 800,00 грн., військовий збір - 3 150,00 грн. (орієнтовний щорічний платіж на початку року);
-за електроенергію - 32 075,56 грн. (орієнтовний щомісячний платіж).
Станом на 20.01.2020 залишок грошових коштів на всіх банківських рахунках ТОВ "Агро КМР" складає суму у розмірі 210417,79 грн. та 5005,57 доларів США, що підтверджується довідкою від 20.01.2020 р. №2.
Тобто, у разі накладення арешту на грошові кошти на рахунках ТОВ "Агро КМР" та ймовірного примусового списання коштів в порядку примусового виконання оскаржуваної постанови під час судового оскарження постанови, позивач не зможе виконати інші зобов`язання по сплаті податків та інших обов`язкових платежів і виплачувати заробітну плату.
Таким чином, невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам не тільки заявника, але й конституційним правам його працівників, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Окрім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за постановою №ДН2611/739/АВ/ТД-ФС/629 від 18.12.2019 до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль, а рішення суду не забезпечить в повній мірі відновлення порушених прав позивача та не призведе до приведення правовідносин позивача у попередній стан, оскільки нараховані штрафи та пеня за невиконання або несвоєчасне виконання зазначених вище зобов`язань не будуть повернуті або компенсовані за результатом вирішення даної справи навіть на користь позивача.
У судовому засіданні 21 січня 2020 року представник позивача заяву про забезпечення позову підтримав, просив суд її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні питання вирішення заяви про забезпечення позову поклав на розсуд суду.
Судом встановлено, що постановою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області № ДН2611/739/АВ/ТД-ФС/629 від 18.12.2019 на ТОВ "Агро КМР" накладено штраф у сумі 1001520,00 грн..
Відповідно до п. 9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі по тексту - Порядок), штраф сплачується протягом одного місяця з дня прийняття постанови про його накладення, про що суб`єкт господарювання або роботодавець повідомляють уповноваженій посадовій особі, яка склала постанову про накладення штрафу.
Згідно з пп. 3 п. 11 Порядку не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).
Відповідно до приписів частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 статті 150 КАС України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є хоча б одна з названих обставин, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вже звернувся або має намір звернутися до державної виконавчої служби задля примусового стягнення штрафу за оскарженою постановою про накладення штрафу №ДН2611/739/АВ/ТД-ФС/629 від 18.12.2019.
Суд вважає, що позивачем не надано суду достатніх та переконливих доказів того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, як і того, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, а саме: позивачем не надано доказів не виплати заробітної плати працівникам позивача внаслідок накладення арешту на грошові кошти позивача, а також докази не сплати у встановлений строк податків і зборів, передбачених чинним законодавством України.
Також, позивачем не надано суду переконливих доказів того, що стягнення грошових коштів з позивача може призвести в подальшому до неплатоспроможності останнього. Заява позивача про забезпечення позову обгрунтована лише припущеннями останнього, які не підкріплені жодними доказами.
Суд зазначає, що позивач не надав суду доказів, які б свідчили про явну протиправність рішення та дій відповідача. Сама по собі незгода позивача із оскаржуваною постановою № ДН2611/739/АВ/ТД-ФС/629 від 18.12.2019 не свідчить про її протиправність, а зазначена обставина підлягає встановленню в ході судового розгляду даної адміністративної справи.
Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Враховуючи викладене, суд не знаходить правових підстав для задоволення заяви представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150-154, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 22.01.2020 року.

Суддя О.В. Царікова