Справа № 400/3464/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р. справа № 400/3464/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи, у письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправною та скасування вимоги від 15.08.2019 р. № Ф-25916-17

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (надалі - відповідач, ГУ ДФС), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.08.2019 року № Ф-25916-17.

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 30.08.2004 року зареєстрована як фізична особа-підприємець та 08.07.2013 року отримала свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого. Отже, позивач є самозайнятою особою та здійснює як підприємницьку діяльність, так і незалежну професійну діяльність одночасно, за одним видом економічної діяльності, та є платником єдиного внеску як фізична особа-підприємець. Позивач вважає, що не має обов`язку щодо обліку та сплати єдиного внеску з сум доходу, отриманого від її незалежної професійної діяльності. Таким чином, оскаржувана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що особи, які проводять незалежну професійну діяльність та фізичні особи-підприємці (в тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування) є окремими категоріями платників єдиного внеску. Згідно інформаційної бази даних ІС "Податковий блок", сума заборгованості з сплати єдиного внеску ОСОБА_1 станом на 07.11.2019 року становить 18 849,47 грн., у зв`язку з чим на її ім`я законно та обґрунтовано сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.08.2019 року № Ф-25916-17 (надалі - Вимога) (а. с. 71-87).

Ухвалою від 21.10.2019 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

На підставі ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 30.08.2004 року, одним з видів діяльності є консультування з питань комерційної діяльності й керування, який включає діяльність арбітражних керуючих (а. с. 21-24).

08.07.2013 року позивач отримала свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1451 (а. с. 29).

04.03.2014 року позивач отримала довідку № 4-ОПП про взяття на облік платника податків, згідно з якої її взято на облік як фізичну особу-підприємця з ознакою незалежної професійної діяльності (арбітражний керуючий) (а. с. 31).

З 01.01.2016 року позивач обрала спрощену систему оподаткування та зареєстрована платником єдиного податку 3 групи (а. с. 32).

За 2017 рік позивач подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, де зазначила суму ЄСВ за рік - 8448,00 грн. (а. с. 33-34). Зазначена сума позивачем сплачена, що підтверджується дублікатами квитанцій від 20.02.2017 року, 19.04.2017 року, 14.07.2017 року, 19.07.2017 року, 20.10.2017 року, 17.01.2018 року та 19.01.2018 року.

За 2018 рік позивач подала звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, де зазначила суму ЄСВ за рік - 9828,72 грн. (а. с. 37-38). Зазначена сума позивачем сплачена, що підтверджується дублікатами квитанцій від 20.04.2018 року, 19.07.2018 року, 19.10.2018 року та 18.01.2019 року.

За перший квартал 2019 року позивачем сплачено ЄСВ в сумі 2754,18 грн., що підтверджується дублікатом квитанції від 16.04.2019 року.

Вимогою про сплату боргу (недоїмку) від 15.08.2019 року № Ф-25916-17 ГУ ДФС вимагає позивача сплатити борг з ЄСВ у розмірі 18 849,47 грн. (а. с. 14).

Спірні правовідносини виникли внаслідок різного тлумачення сторонами порядку обчислення та сплати єдиного внеску самозайнятою особою.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регламентовано Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Так, за визначенням пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України, самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно з п. 178.1 ст. 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Підпунктом 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 ПК України, визначено, що контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, зокрема, у разі, коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Підпунктом 4 п. 6.7 розділу VI Порядку обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588 (надалі - Порядок № 1588) передбачено, що якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою "Зміни" та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності, визначеного у підпункті 1 цього пункту.

Виходячи з наведеного, фізична особа-підприємець, яка здійснює діяльність, що за своїми ознаками належить до незалежної професійної діяльності, і така діяльність відповідає видам діяльності, вказаним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не набуває окремого статусу особи, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Така особа має статус фізичної особи-підприємця з ознакою "провадження незалежної професійної діяльності".

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VІ (надалі - Закон № 2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Застрахована особа, відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464, - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У відповідності до п. 4 та 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464, платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, а також особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже, Закон № 2464 розрізняє вказані категорії платників єдиного внеску, при цьому, не передбачає такої категорії як "фізична особа-підприємець, що має ознаку незалежної професійної діяльності".

Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464).

Відповідно до чинної з 01.08.2018 року редакції п. 16 розділу IV Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року № 435 (надалі - Порядок № 435), фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).

Згідно додатку 5 "Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску", в розділі 6 визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника "фізичної особи-підприємця, яка має ознаку незалежної професійної діяльності" формою звіту не передбачено.

Отже, приписи п. 16 Порядку № 435 про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання нормотворцем двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку № 435 положенням Закону № 2464.

Аналогічний висновок викладений в рішенні Верховного Суду від 02.09.2019 року у справі № 520/3939/19 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/84077152).

Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон № 2464 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.

З урахуванням того, що Закон № 2464 не визначає окремого статусу та специфіки обліку, звітності та сплати єдиного внеску для таких осіб, а нормами податкового законодавства передбачено, що такі особи мають статус фізичної особи-підприємця, суд дійшов висновку, що належним виконанням позивачем обов`язку із сплати єдиного внеску є ведення єдиного податкового обліку та сплата податків саме як фізична особа-підприємець третьої групи єдиного податку, в тому числі за видом діяльності арбітражного керуючого.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки останньою доведено неправомірність дій відповідача щодо формування податкової вимоги про сплату недоїмки у розмірі 18 849,47 грн.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 23644 від 10.10.2019 року (а. с. 4). Доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали. З урахуванням повного задоволення позовних вимог, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ), задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-25916-17 від 15.08.2019 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А. О. Мороз