Справа № 195/1994/19
Суддя: Скрипченко Д. М.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/1994/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14.01.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Бабічева Владислава Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського Управління патрульної поліції в Запорізькій області Бабічева В.Г. про скасування постанови серії ЕАК №1843181 від 09.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що згідно вказаної постанови відповідач наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 340 гривень за порушення п. 31.3 а) Правил дорожнього руху України, якому передувало керування транспортним засобом 09.12.2019 року о 13.35 годині на автодорозі Бориспіль-Дніпро з переобладнаного з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосується безпеки дорожнього руху, а саме демонтовано три сидіння, перенесено перегорожу.

Вважає, що дії відповідача у даному випадку були незаконними, факт вчинення ним правопорушення недоведеним, а висновок щодо притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим, внаслідок чого постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення винесена відповідачем на місці 475 км. Автодороги Бориспіль-Дніпро, а не в Управлінні патрульної поліції Запорізької області, що порушує вимоги ст.. 276 КУпАП та не відповідає приписам рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП.

В порушення вимог ст.. 251 КУпАП відповідач не надав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, якими обґрунтовано правомірність прийнятого рішення, що порушує вимоги ч. 3 ст. 283 КупАП.

В порушення вимог ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення відповідач не надав можливості скористатися під час розгляду справи про адміністративне правопорушення юридичною допомогою, тоді як була надана заява про можливість скористатися професійною юридичною допомогою.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач, поліцейський Управління патрульної поліції у Запорізькій області Бабічев В.Г., був у встановленому ст.ст. 124, 126 КАС України повідомлений про розгляд даної справи, в призначений час не з`явився в судове засідання, не надав заперечень на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності, або заяви про визнання позову, а так само про відкладення розгляду справи, про що суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Перевіривши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

У відповідності до пп. 31.1 п. 31 ПДР України, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно з пп. 31.3 (а) п. 31 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно приписів ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху передбачених, у тому числі ч. 1 ст. 121 КупАП.

Приписами ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серія ЕАК №1843181 від 09.12.2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 340 гривень.

З оскаржуваної позивачем постанови вбачається, що порушено пп. а) п. 31.3 Правил дорожнього руху України експлуатація транспортних засобів у разі їх виготовлення, переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Так, ОСОБА_1 09.12.2019 року о 13.35 годині у м. Запоріжжі на а/д Н08 Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя керував транспортним засобом, автомобілем Mercedes-Benz Sprinter AE2503EM, що був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Демонтовано три сидіння, перенесено перегородку.

Натомість, суд вважає недостатнім сам факт демонтажу сидінь у транспортному засобі, вантажно-пасажирського типу, для притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому, не доведено саме які порушено вимоги стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як вбачається з матеріалів, постанова була винесена на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 - аналіз положень глави 22 КупАП в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення", і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України".

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 249 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 Кодексу).

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, що в даному випадку відповідачем здійснено не було.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, в зв`язку з тим, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

На підставі ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відсутність підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 21, 22, 26, 55, 62, 124 Конституції України, ст. ст. 33, 245, 280, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержанта поліції Бабічева Владислава Геннадійовича (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 96) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК №1843181 від 09.12.2019 року винесену поліцейським 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Бабічевим Владиславом Геннадійовичем відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП відповідно до постанови серії ЕАК №1843181 від 09.12.2019 року.

Судові витрати компенсуються за рахунок держави, стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього адміністративного апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: Д. М. Скрипченко