Справа № 200/11408/19-а
Суддя: Череповський Є.В.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 р. Справа№200/11408/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Череповського Є.В., при секретарі Прохоровій О.С., за участю Позивача Овсяннікова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, уповноважений Верховної ради з прав людини, про визнання відмови ГУ НП в Донецькій області в листі № 3943/12/01-2019 від 06.09.2019 року непрямою дискримінацією, визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання підготовити, подати, оформити документи для призначення пенсії за вислугу років, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління національної поліції в Донецькій області (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - третя особа 1), уповноважений Верховної ради з прав людини (далі - третя особа 2), про визнання відмови у зарахуванню стажу протиправною, визнання бездіяльності щодо підготовки, подання та оформлення документів про призначення пенсії за вислугою років неправомірною та зобов`язання підготовки, подання та оформлення документів про призначення пенсії за вислугу років.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що звернувся до Відповідача із заявою, в якій просив підготовити та подати документи до пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років, при цьому Відповідач відмовив йому у задоволенні заяви у звязку із тим, що Позивач на день звільнення не мав необхідної вислуги, а саме не менше 24 календарних років роботи в органах внутрішніх справ.

Треття особа - Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області, погодилася з позицією Позивача щодо приналежності Державного бюро розслідувань до системи органів внутрішніх справ, проте вказала про відсутність у Позивача права на призначення пенсії: за п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону 2262 у зв`язку із не звільненням Позивача, на момент звернення із відповідною заявою з роботи в Державному бюро розслідувань; за п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону 2262 у зв`язку із відсутністю необхідного мінімального віку для призначення пенсії за вислугою років (45 років) та тим, що на момент звернення із заявою, Позивач не звільнився та продовжує працювати в територіальному управлінні Державного бюро розслідувань.

При цьому, Позивач також посилався на ст.ст. 69, 92 Конституції України, п. «а» ст. 12, ст.17 ЗУ « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст. 59, п. 5 ч. 2 ст. 78 ЗУ «Про Національну поліцію», ч. 3 ст. 39 КПК України, ч. 5 ст. 86 ЗУ «Про прокуратуру», ст. 14 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань», п.3 ч. 1. ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» та просив позов задовольнити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

25 жовтня 2019 року ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

20 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті, призначено у справі відкрите судове засідання.

В судовому засіданні Позивач підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представники Відповідача та третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши відзив Відповідача та матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області (код юридичної особи в ).

15.08.1995 р. на підставі наказу ДІВС МВС України №172ок від 03.08.1995р., Позивач прийнятий на службу в органи внутрішніх справ.

06.11.2015 р., Позивач звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області №377о/с від 03.11.2015 р.

07.11.2015 р. Позивач прийнятий на службу до Національної поліції (наказ №1 о/с від 07.11.2015 р.).

24.06.2019 р. Позивач звільнений із Національної поліції за власним бажанням.

25.06.2019 р. Позивач призначений на посаду начальника Третього слідчого відділу (відділ з розслідування військових злочинів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську.

07.08.2019 р. Позивач звернувся до Головного управління пенсійного Фонду України в Донецькій області про призначення пенсії за вислугу років, внаслідок чого 15.08.2019 р. отримав листа №4309-0-01 від 15.08.2019, в якому було наголошено про необхідність звернутися до кадрової служби відповідного Міністерства за останнім місцем проходження служби.

16.08.2019 р. Позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області з заявою про підготування, подання, оформлення (здійснення розрахунку вислуги років) документів для призначення пенсії за вислугою років, а саме з 15 серпня 2019 року.

В свою чергу Відповідач листом №3943/12/01-2019 від 06.09.19 р. вказав на відсутність підстав для направлення до Головного управління пенсійного Фонду України в Донецькій області матеріалів для призначення Позивачу пенсії за вислугою років.

При цьому Позивач, вважає, що Відповідач неправомірно, в порушення норм про дискримінацію, відмовив в зарахуванні часу роботи на посаді начальника Третього слідчого відділу (відділу розслідування військових злочинів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, з 25.06.2019 по 15.08.2019 включно, як такого, що відповідно до п. 5 ч. -2 ст. 78 ЗУ «Про Національну поліцію», не зараховується до стажу служби в поліції на рівні часу роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони.

Вищевказані обставини сторонами не заперечувалися.

Відповідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» в редакції від 27.12.2019, Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції.

Частиною 3 ст. 19 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» передбачено, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно із ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань», пенсійне забезпечення працівників Державного бюро розслідувань, які є державними службовцями, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Пенсійне забезпечення інших працівників Державного бюро розслідувань здійснюється на підставах та в порядку, встановлених законодавством.

В свою чергу, Відповідач у своїх запереченнях помилково посилається саме на частину 4 ст. 19 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань».

В зв`язку із тим, що умовно за змістом ст.ст. 6-9 ЗУ «Про Державне бюро розслідувань» можно виділити дві категорії працівників: перша - працівники, які займаються правоохороною діяльністю (слідча, оперативно-розщукова діяльність) на яких розповсюджує дію ч. 3 ст. 19 Закону; та друга - апарат ДБР (канцелярія, бухгалтерія тощо) на яких розповсюджує дію ч.4 ст 19 Закону.

Таким чином, пенсійне забезпечення Позивача, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(далі - Закон 2262).

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 Закону 2262, право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Державне бюро розслідувань здійснює правоохорону діяльність, а отже відноситься до системи органів внутрішніх справ.

Умови призначення пенсій за вислугу років передбачені ст. 12 Закону 2262, а саме: за п «а» - особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби та мають календарну вислугу років згідно шкали зазначеній в цієї статті.

При цьому умовами призначення пенсіє є звільнення зі служби та відповідна вислуга років розрахована на день звільнення.

За п «б» - особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

При цьому умовами призначення пенсіє звільнення зі служби, досягнення на день звільнення 45 річного віку та наявність страхового стажу 25 років і більше, з яких 12 років та 6 місяців становить служба в органах внутрішніх справ.

В нашому випадку, суд приходить до висновку, що стаж роботи в ДБР відноситься до служби в правоохоронних органах, а отже відноситься до стажу работи в органах внутрішніх справ, проте у Позивача було відсутне право на призначення пенсії за п «а» ст. 12 ЗУ 2262 у зв`язку із тим, що Позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії не звільнився із служби в ДБР.

Постановою №3-1 від 30.01.07 р. Правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно із п. 1 якого, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відомств. Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділив Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Відповідно до п. 7 Порядку 3-1 до органів Пенсійного фонду України, уповноваженими структурними підрозділами міністерств та інших державних органів, в яких колишні військовослужбовці проходили службу повинні подаватися: заява, грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, документи про страховий стаж тощо.

Таким чином, органи Пенсійного фонду України здійснюють призначення, перерахунок та виплату пенсій на підставі документів, що наданні уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу.

При цьому, слід зазначити, що не створення відповідного структурного підрозділу в ДБР не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії особам, які проходили там службу, в разі подання ними документів необхідних для підтвердження розрахунку стажу та нарахування розміру пенсії.

Щодо посилань Позивача на обов`язок Відповідача зарахувати стаж роботи в ДБР до стажу служби в Поліції, то вони є помилковими в зв`язку із наступним.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 78 ЗУ «Про національну поліцію», до стажу служби в поліції зараховуються: час роботи в органах прокуратури і суда осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони. При цьому данна норма містить вичерпний перелік органів та посад і працівники ДБР в ній відсутні, а головне за змістом ч. 1 цієї статті стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, тобто служба в цих органах передує службі в Поліції.

Крім того, слід зазначити що, діючим законодавством не передбачено обов`язку Відповідача готувати та подавати документи для призначення пенсії Позивачу, після звільнення зі служби в органах ДБР.

Відповідно до ч. 1-2 ст, 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі викладеного, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-9, 19-20, 22, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (87517, Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Нахімова, 86, ідентифікаційний код юридичної особи в ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ), уповноважений Верховної ради з прав людини (01008, м. Київ, вул. Інститутська, б. 21/8) про визнання відмови ГУ НП в Донецькій області в листі № 3943/12/01-2019 від 06.09.2019 року непрямою дискримінацією, визнання бездіяльності неправомірною, зобов`язання підготовити, подати, оформити документи для призначення пенсії за вислугу років - відмовити повністю.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та проголошено в судовому засіданні 17 січня 2020 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 23 січня 2020 року.

Суддя Є.В. Череповський