Справа № 160/5381/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5381/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року (суддя суду першої інстанції Дєєв М.В.), прийняте у м. Дніпрі у відкритому судовому засіданні, повний текст рішення складений 10.10.2019, в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України щодо не призначення та неперерахування йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України Про міліцію;

зобов`язати Головне управління ДФС у Дніпропетровській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості проведення йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України Про міліцію;

зобов`язати Державну фіскальну службу України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу, у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України Про міліцію.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він з 2002 року перебував на службі в податковій міліції, з 14.04.2017 звільнений з податкової міліції через хворобу. З 04.07.2017 року позивачу встановлена друга група інвалідності, захворювання пов`язане із проходженням служби в ОВС і встановлено 70% втрати працездатності внаслідок чого, у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на підставі ч. 6 ст. 23 ЗУ «Про міліцію». Позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачів з відповідними заявами та документами про призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків. Проте відповідачами, відповіді на звернення не надані, виплата грошової допомоги не проведена.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 адміністративний позов задоволено частково:

Визнано протиправним рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про відмову в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності.

Зобов`язано Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повторно розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІ групи інвалідності та прийняти відповідне рішення з урахуванням наведених у даному рішенні суду висновків.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що часткове задоволення судом позовних вимог не захищає його порушеного права, оскільки він неодноразово звертався з відповідними заявами до відповідачів, а відповідачі формально лише розглядають такі заяви та не вчиняють дій направлених на виплату одноразової допомоги. Вказані обставини, на думку позивача залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи. Позивач наполягає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із його зверненням та поданням документів, у відповідачів настали достатні підстави для складення висновку та виплати такої допомоги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебував на службі в податковій міліції з 2002 року, останнє місце служби проходив на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативного супроводження адміністрування ПДВ оперативного управління ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я та за результатами медичного огляду, військово-лікарською комісією ДУ ТМО МВС України по Київській області встановлена непридатність позивача до військової служби через захворювання, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 56/3в від 31.03.2017.

14.04.2017 відповідно до наказу № 153-0 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та на підставі свідоцтва про хворобу позивач був звільнений з податкової міліції за п. 64 б (через хворобу) Положення про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114.

Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальної експертної комісії щодо встановлення групи інвалідності серії АВ 0198732 від 04.07.2017 позивачу встановлена друга група інвалідності з 04.07.2017 та визначено, що захворювання пов`язано із проходженням служби в ОВС.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, серії АГ №0006188 від 04.07.2017 позивачу встановлено 70% втрати працездатності.

11 січня 2019 року позивачем на адресу ГУ ДФС у Дніпропетровській області та ДФС України засобами поштового зв`язку було направлено заяви з доданими до них документами для виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІ групи інвалідності.

Внаслідок неотримання відповідей від відповідачів на зазначені заяви, позивач повторно 21.01.2019 направив заяви з додатками на адреси відповідачів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги. Проте, відповідачами відповідей не було надано та одноразову грошову допомогу не було виплачено.

Позивач, не погодившись з діями відповідачів щодо невиплати йому одноразової допомоги та вважаючи їх протиправними звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а ГУ ДФС у Дніпропетровській області протиправно були повернуті позивачу документи із посиланням на відсутність у останнього права на отримання одноразової грошової допомоги з огляду на втрату чинності Законом України Про міліцію. В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головне управління ДФС у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Згідно зі ст. 23 Закону України Про міліцію, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Так, 02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ, який набрав чинності 07.11.2015р. Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №580-VІІІ визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

В той же час, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 № 900- VІІІ, який набрав чинності 29.12.2015, доповнено п.15 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" №580-VІІІ абзацом третім такого змісту: право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема в постановах від 07 березня 2018 року у справі №464/5571/16-а, від 21 червня 2018 року у справі №822/31/18 та від 28 серпня 2018 року №804/6297/17.

Отже, передбачені в Законі України "Про міліцію" гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників податкової міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію".

У зв`язку з внесенням змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 850 від 21.10.2015, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850, визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до п.п. 7-9 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що за особами, яким під час перебування на службі в органі податкової міліції, встановлено інвалідність, у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до п. 2 Преамбули до Порядку № 850 особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Як вбачається з матеріалів справи, ІI групу інвалідності позивачу встановлено з 04.07.2017 року.

Відтак, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло у 2017 році, а тому при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги застосуванню підлягають приписи Порядку № 850.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 20.05.2019 у справі № 405/704/17 і враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як підтверджується матеріалами справи, 11.01.2019 року позивач засобами поштового зв`язку подав заяви до відповідачів, кожному окремо, про проведення виплати одноразової грошової допомоги відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції» (далі Порядок №707). До заяв позивачем додано: копію виписки з акту огляду МСЕК серії АВ 0198732 від 04.07.2017; довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ №0006188 від 04.07.2017; копію свідоцтва про хворобу № 56/3в від 31.03.2017; копію наказу про звільнення №153-о від 14.04.2017; копію листа ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 30.08.2017 про направлення матеріалів до органу Пенсійного фонду України про призначення пенсії; копію грошового атестату №34; копію довідки про розмір грошового забезпечення для призначення пенсії №409 від 13.07.2017; копію картки для проведення операції поповнення карткового рахунку; копії паспорту та картки про присвоєння ідентифікаційного номера.

Аналогічні заяви позивач подав відповідачам 18.01.2019.

За доводами відповідачів, викладених у відзивах на адміністративний позов, зазначені заяви позивача у зв`язку з неповнотою подання ним документів згідно з Порядком №707 (неподання оригіналів довідки МСЕК, довідки про грошове забезпечення, довідки НАСК «Оранта» тощо), не зумовлювали відповідачів готувати висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги, проводити цю виплату, а розглядалися в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Разом з цим, як вбачається з листа Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 12.02.2019 року у відповідь на заяву позивача від 11.01.2019 року, останньому повідомлено, що у зв`язку з тим, що позивачу була встановлена інвалідність з 04.07.2017, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до статті 23 ЗУ «Про міліцію», дія Порядку №707 на нього не поширюється.

Інших відповідей на заяви позивача, поданих ним у січні 2019 року, відповідачами до суду не надано.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Державною фіскальною службою України розроблено Методичні рекомендації щодо порядку прийому, оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника податкової міліції, які затверджені наказом №735 від 29.11.2013р. з подальшими змінами і доповненнями (далі по тексту - Методичні рекомендації).

Відповідно до пункту 4.6 Методичних рекомендацій, висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4.1-4.4 цих Методичних рекомендацій, довідкою про грошове забезпечення, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, актом розслідування нещасного випадку, поранення або про нещасний випадок невиробничого характеру, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті) регіональний підрозділ подає до ДФС у семиденний строк з дня реєстрації документів. Рішення щодо достатності підстав і документів для виплати одноразової грошової допомоги приймається Департаментом персоналу.

Згідно з пунктом 4.9 Методичних рекомендацій поверненню до територіальних органів ДФС на доопрацювання підлягають документи, які підготовлені не в повному обсязі або оформлені неналежним чином.

За наслідками розгляду документів працівника податкової міліції щодо виплати одноразової грошової допомоги податковий орган приймає відповідне рішення. За умови достатності підстав та документів для виплати одноразової грошової допомоги, висновок про призначення такої допомоги затверджується першим заступником Голови ДФС України та подається до регіонального підрозділу ДФС України, в якому проходив службу працівник податкової міліції, для проведення виплати.

За відсутності передбачених законодавством підстав для виплати одноразової грошової допомоги податковий орган приймає рішення про відмову у виплаті такої допомоги працівнику податкової міліції. При цьому повернення матеріалів без розгляду можливе лише у випадку неналежного оформлення документів.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у листі від 12.02.2019 на заяву позивача від 11.01.2019 Головного управління ДФС у Дніпропетровській області не зазначило, які саме документи неналежним чином оформленні або яких саме документів не вистачає для прийняття рішення щодо виплати одноразового грошової допомоги, а обмежилося лише формальним підходом, вийшовши за межі своїх повноважень відмовляючи позивачу у виплаті допомоги, з посиланням на відсутність у позивача права на отримання вказаної допомоги.

Також, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, під час судового розгляду справи, позивач повторно звернувся до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та ДФС України, у тому числі на умовах Порядку №850 щодо виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності та надав документи із зазначенням того, що оригінали поданих документів знаходяться у відповідача, оскільки саме їх було подано під час звільнення позивача за станом здоров`я, проте, позивачу знову було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги, що оформлено листом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області без виконання сукупності дій передбачених Порядком №850 та Методичних рекомендацій.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Головне управління ДФС у Дніпропетровській області отримавши заяву позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги, було зобов`язано, виходячи з приписів п.п. 7-8 Порядку № 850, скласти висновок про виплату позивачу одноразової допомоги та направити останній до ДФС України для прийняття відповідного рішення, проте Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняте протиправне рішення, внаслідок яких позивача було позбавлено права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що діючим законодавством встановлена процедура прийняття рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, при цьому, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади чи місцевого самоврядування та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цих органів, а отже, суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень.

Враховуючи викладене, підстави для зобов`язання судом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо можливості проведення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності відповідно до ст.356 Податкового кодексу України та ч.6 ст.23 Закону України Про міліцію відсутні, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної фіскальної служби України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі вимоги є передчасними, оскільки обов`язок по прийняттю рішення про призначення або відмову у призначенні грошової допомоги в силу приписів п. 9 Порядку № 850 у цього відповідача на час виникнення спірних відносин та розгляду справи ще не виник.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року у справі № 160/5381/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 22.01.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай