Справа № 500/2026/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2026/19

20 січня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача Шкварок Т.Р.

представника відповідача Кущик А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про скасування вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.06.2019 року, ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач), ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , отримав вимогу №Ф-2297-50 від 11.05.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн. Вказана вимога складена по заборгованості зі сплати єдиного внеску станом на 30.04.2019 року та підписана начальником Чортківського управління ТУ ДФС у Тернопільській області.

Не погоджуючись із вказаною вимогою, вважаючи, що Чортківське управління ТУ ДФС у Тернопільській області є органом який прийняв вказану вимогу, ОСОБА_1 подав скаргу до контролюючого органу вищого рівня - ТУ ДФС у Тернопільській області про її скасування, оскільки податковим органом не враховано, що позивач взагалі не був зареєстрований, як суб`єкт господарювання - фізична особа - підприємець та зі сторони останнього не проводилось будь - яких дій пов`язаних з його реєстрацією, як фізичної особи підприємця, що само по собі є достатньою підставою для скасування винесено відповідачем вимоги. Також позивач вказує, що згідно повідомлення ГУ ПФУ в Тернопільській області Управління обслуговування громадян Борщівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) №573/02-03 від 29 жовтня 2019 р. він на обліку в органах ПФУ не перебуває.

Рішенням ТУ ДФС у Тернопільській області скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду (рішення отримано ОСОБА_1 01.07.2019 року).

Приймаючи вказане рішення, ТУ ДФС у Тернопільській області виходило з того, що ОСОБА_1 повинен був подати скаргу до ДФС України.

В цьому ж рішенні ТУ ДФС у Тернопільській області прописує, що воно може бути оскаржене протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання відповіді ТУ ДФС у Тернопільській області до ДФС України або в судовому порядку.

08.07.2019 року, не погоджуючись із вказаною вимогою, ОСОБА_1 подав скаргу до ДФС України про її скасування.

Рішенням ДФС України скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Приймаючи вказане рішення, ДФС України посилалось на пропущений законодавчо встановлений 10-денний строк для подання скарги.

Позивач вважає, що вимога №Ф-2297-50 від 11.05.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030,90 грн., складена від імені ГУ ДФС в Тернопільській області (далі по тексту - Відповідач) є протиправною та суперечить чинному законодавству України.

Ухвалою від 09.09.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

24 вересня 2019 року представником відповідача подано клопотання про заміну сторони, а саме відповідача Головне управління ДФС у Тернопільській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Тернопільській області ().

З метою виконання постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" та керуючись наказом Державної фіскальної служби України від 31.07.2019 року №7-рг "Про реорганізацію головних управлінь у областях та м. Києві" Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийнято наказ №1473 від 01.08.2019 року "Про затвердження персонального складу комісії з реорганізації Головного управління ДФС у Тернопільській області" .

Так, відповідно до п.3 Наказу №1473 від 01.08.2019 року визначено строк проведення реорганізації ГУ ДФС у Тернопільській області - "три місяці з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи". З огляду на що, виникає об`єктивна необхідність заміни сторони відповідача у даній справі правонаступником - Головним управління ДПС у Тернопільській області.

У зв`язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року №682-р "Питання Державної податкової служби", ДПС України видала наказ від 28.08.2019 року №36 "Про початок діяльності Державної податкової служби України".

Враховуючи, вимоги листа ДПС України від 28.082019 року №527/7/99-00-01-01-02, Головне управління ДПС у Тернопільській області розпочало діяльність згідно наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 29.08.2019 року №9.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 27.09.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

04.10.2019 через канцелярію Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

08 жовтня 2019 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 24.10.2019 о 10:15 год.

Ухвалою суду від 24.10.2019, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) замінено сторону відповідача з Головного управління ДФС у Тернопільській області () на його правонаступника - Головне управління ДПС у Тернопільській області (), витребувано в Борщівської РДА додаткові докази та зупинено провадження по справі до надходження цих доказів на адресу суду.

09 січня 2019 року ухвалою суду поновлено провадження по справі та призначено справу до розгляду на 20.01.20 о 10:00 год.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив відмовити в його задоволенні з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець органами державної реєстрації 06.08.1996 року та взятий на податковий облік, як платник податків з 06.08.1996 року.

Згідно Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755), який набрав чинності з 01.07.2004, зі змінами та доповненнями регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників; зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, на яких поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - здійснюється на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором згідно із Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», не пізніше наступного робочого дня з дня отримання зазначених відомостей.

У осіб, зазначених в абзацах другому, третьому, п`ятому та сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - з дня їх державної реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (абз. 2, ч. 1, ст. 5 Закону №2464).

За даними інформаційної системи органу доходів і зборів, позивач станом на момент винесення вимог не перебував в процесі припинення підприємницької діяльності. Вищезазначене підтверджується: відомостями, які містяться в інформаційній системі контролюючого органу, про взяття на облік фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ; відомостями наданими Чортківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Тернопільської області, про те, що СПД ОСОБА_1 згідно картки реєстрації платника перебуває на обліку; відомостями наданими відділом державної реєстрації Борщівської районної державної адміністрації про те, що в журналі реєстрації підприємницької діяльності фізичних осіб за 1996-1998 року внесено запис за №108/340 від 06.08.1996 року щодо ОСОБА_1 .

Так, відповідно до інформації щодо ОСОБА_1 , яка міститься у інформаційній, системі «Податковий блок. Облік платників податків», а саме: розділ «Реєстраційні дані», відомо, що позивач зареєстрований як суб`єкт господарювання станом на 06.08.1996 року Борщівською районною державною адміністрацією за кодом ВЕД 52.62 «Роздрібна торгівля з лотків та на ринках»; 55.5 «діяльність їдалень та послуги з постачання готової їжі» та взятий на облік Борщівською ДПІ. (м. Борщів).

Згідно з інформацією щодо ОСОБА_1 , яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок. Реєстрація платників податків», а саме: розділ «Реєстр страхувальників», відомо, що Позивач взятий на облік за реєстраційним номером 190201744П за 211 категорією «ФО - підприємці, на загальних підставах», без жодних змін даного стану станом на дату звернення в суд.

З огляду на те що, долучений до позову платником податків витяг із ЄДРПОУ ОСОБА_1 жодним чином не підтверджує факту реєстрації припинення його підприємницької діяльності, а лише свідчить про те, що позивач не звертався до державного реєстратора про внесення відомостей про нього, як про СПД до єдиного державного реєстру нового зразка. А твердження позивача, що він ні дня не здійснював підприємницької діяльності, не подавав жодних звітів, та не знав про те, що повинен сплачувати ЄСВ, спростовуються відповідачем наявними доказами та свідчить не лише про свідоме введення суду та відповідача, в оману, а й про байдуже ставлення до обов`язків, які виникають при провадженні підприємницькою діяльністю.

Станом на 11.05.2019 року, Головним управлінням ДФС у Тернопільській області повідомлено ОСОБА_1 , шляхом виставлення відповідної вимоги про сплату боргу (недоїмки) про наявність у нього заборгованості станом на 30.06.2019 року зі сплати єдиного соціального внеску у розмірі 21030,90 грн.

Із інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 по виду бюджету 70 (Цільові фонди) вбачається, що в суму недоїмки по ЄСВ в розмірі 21030, 90 грн. входить:

- станом на 09.02.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за 2017 рік у розмірі 8 448 грн. (704 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період 3.01.01.2017 poкy по 01.01.2018 року) х 12 місяців);

- станом на 19.04.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за перший квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців);

- станом на 19.07.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за другий квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців);

- станом на 19.10.2018 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за третій квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців);

- станом на 21.01.2019 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за четвертий квартали 2018 року у розмірі 2457,18 грн. (819,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2018 року по 01.01.2019 року) х 3 місяців);

- станом на 19.04.2019 року нараховано розрахункову суму єдиного соціального внеску за перший квартал 2019 року у розмірі 2754,18 грн. (918,06 грн. (мінімальний розмір ЄСВ в період з 01.01.2019 року по 01.01.2020 року) х 3 місяців).

Податковим органом нараховано позивачу суму ЄСВ самостійно виходячи із встановленого у звітному періоді його мінімального розміру безвідносно до факту отримання ОСОБА_2 доходу.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно Закону України від 15 травня 2003 року № 755-ІУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755), який набрав чинності з 01.07.2004, зі змінами та доповненнями регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і, зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1. частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою (абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи.

Відповідно до Цивільного кодексу України фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Варто окремо наголосити, що Єдиний державний реєстр юридичних Осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань працює як публічний державний реєстр лише з липня 2004 року.

Відповідно до частини третьої статті 17 та частини другої статті 18 Закону України «Про Державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі Закон) усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру» додають державному реєстратору заяву, про включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. При цьому Законом не визначено граничного строку для проведення такого включення та не встановлено відповідальності у разі неподання державному реєстратору документів для включення до Єдиного державного реєстру.

Крім того, у витягах з Єдиного державного реєстру зазначається, що Єдиний державний реєстр у стані формування, а інформація про юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, зареєстрованих до 01.07.2004 року та не включених до Єдиного державного. реєстру, отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Отже, фізичні особи - підприємці зареєстровані до 01.07.2004 року, стосовно яких не проводилась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (в тому числі до створення Єдиного державного реєстру), не втратили статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до законів України від 04 липня 2013 року №404-VII «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та від 04 липня 2013 року №406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» Державна фіскальна служба України здійснює адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне Соціальне страхування з 1 жовтня 2013 року.

Інформацію про платників єдиного внеску, які були зареєстровані до 01 жовтня 2013 року-та не зняті з обліку, отримано з Пенсійного фонду України як діючих та завантажено до реєстру страхувальників у 2013 році.

Згідно зі статтею 66 Податкового кодексу України підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема: інформація органів державної реєстрації; документально підтверджена інформація, що надається платникам податків; інформація суб`єктів інформаційного обміну, уповноважених вийняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили.

Враховуючи викладене суд зазначає, що облікові дані фізичних осіб-підприємців, зокрема відомості про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та/або зняття з обліку платника єдиного внеску можуть бути змінені лише на підставі: відомостей з Єдиного державного реєстру про включення до Єдиного Державного реєстру та/або про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця; документа, що підтверджує державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця до 01.07.2004 року виданого Органом виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація; документально підтвердженої інформації органів Пенсійного фонду про зняття з обліку платника єдиного внеску в органах Пенсійного фонду до 01.10.2013 року.

Відповідно до Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями (далі - Закон №2464), визначаються правові та, організаційні засади забезпечення збору, та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Частиною 1 ст. 4 Закону № 2464 визначено, що платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає Обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону України № 2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464), які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у першому реченні абзацу другого п. 2 частини першої ст. 7 слова «має право самостійно» замінено, словом «зобов`язаний».

Тобто, якщо Платником єдиного внеску не отримано дохід (прибуток) у звітному році або в окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом № 2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абзац другий п. 2 частини першої ст. 7 Закону № 2464).

Ставка єдиного внеску для платників єдиного внеску відповідно до норм частини п`ятої ст. 8 Закону № 2464 встановлено у розмірі 22 відсотки.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 9 Закону № 2464).

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом № 2464, є недоїмкою.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Протягом 10 календарних днів із дня одержання вимоги про сплату боргу (недоїмки) платник зобов`язаний сплатити зазначені у пункті 1 вимоги суми недоїмки, штрафів та пені (п. 5 глави VI Наказу «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 20.04.2015 №449).

Як зазначалось вище, нормами Закону № 2464 встановлено, що у разі якщо такий, платником, не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

Таким чином, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що він взагалі не був зареєстрований як суб`єкт господарювання ФОП, а відтак взагалі не є платником ЄСВ, оскільки судом встановлено, що позивач 06.08.1996 р. зареєстрований органами державної реєстрації, як ФОП та 06.08.1996 р. взятий на облік, як платник податків.

Судом витребовувались документи, які стали підставою для реєстрації позивача, як фізичну особу - підприємця, однак вказані докази від Борщівської РДА не надходили, а відповідачем доведено факт реєстрації позивча ФОПом та обовязку сплати ЄСВ.

При цьому сам по собі факт праці позивача оператором АЗС у ТОВ "Магістр - Д" не є підставою для звільнення його від сплати ЄСВ.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження: вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, 46003, ) про визнання незаконною і скасування вимоги №Ф-2297-50 від 11.05.2019 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 21030 грн. 90 коп. - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.