Справа № 420/6635/18
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 січня 2020 року

Київ

справа № 420/6635/18

адміністративне провадження № К/9901/335/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 у справі №420/6635/18 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Одеського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльності, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2020 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - скаржник, Офіс ВПП ДФС), направлена до суду поштою 27.12.2019.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 визначено склад колегії суддів, касаційну скаргу передано судді-доповідачу Гімону М. М.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено таке.

Вперше касаційну скаргу у цій справі подано 08.08.2019, яка ухвалою Верховного Суду від 09.08.2019 була повернута, оскільки була підписана особою, яка не підтвердила свої повноваження щодо підписання такої скарги.

17.09.2019 відповідач вдруге подав касаційну скаргу, яку ухвалою Верховного Суду від 25.09.2019 повернуто, оскільки, до матеріалів касаційної скарги не додано належного документу, що підтверджує повноваження представника, яким подано та підписано касаційну скаргу.

Втрете касаційна скарга у цій справі була подана Офісом ВПП ДФС 22.10.2019, проте Верховний Суд ухвалою від 04.11.2019 її повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019, оскільки вона містила виключно відомості про неможливість повернення надміру сплаченої рентної плати за спеціальне водокористування, оскільки таке здійснюється в межах бюджетних можливостей. Крім того скаржник зазначав, що Податковим кодексом передбачена можливість сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу за рахунок надміру сплачених сум такого платежу. Проте такі посилання фактично зводяться до неможливості виконання судових рішень у цій справі, що судом визнано неналежним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою вчетверте, скаржник не виправив недоліків касаційної скарги, на які вказав Верховний Суд в ухвалі від 04.11.2019. Судом було акцентовано увагу скаржника про необхідність викладення підстав касаційного оскарження з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Проте, касаційна скарга фактично дублює ту, яку вже було повернуто судом як такої, що не містила підстав касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019. Вона містить виключно відомості про неможливість повернення надміру сплаченої рентної плати за спеціальне водокористування, оскільки таке здійснюється в межах бюджетних можливостей. Проте такі посилання фактично зводяться до неможливості виконання судових рішень у цій справі, натомість не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень.

Отже, у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку, зокрема, скаржником не зазначено в чому саме полягає неправильне застосування судами при ухваленні судових рішень норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, а тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 у справі №420/6635/18 - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

М.М. Гімон,

Суддя Верховного Суду