Справа № 640/19785/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2019 року №640/19785/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м.Києві про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також - суд) звернувся Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі також - позивач) з позовом до Головного управління ДФС у м.Києві (далі також - відповідач, ГУ ДФС у м.Києві), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неналежному повідомленні та неповідомленні про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильність нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року та з питань повноти нарахування та сплати єдиного соціального внеску за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2017 року тривалістю 5 робочих днів з 10 липня 2018 року по 16 липня 2018 в Головному управлінні ДФС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Лескова, буд.2;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 21.08.2018 №, №, №, № (далі - оскаржувані податкові повідомлення-рішення).

Ухвалою суду від 28.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позов мотивовано порушенням встановленого законом порядку проведення перевірки, а саме неповідомленням про її призначення, оскільки наказ про її призначення та повідомлення позивач не отримував, а також відсутністю підстав для нарахування податкових зобов`язань, зобов`язань з єдиного внеску та подання позивачем звітності на загальних підставах, оскільки ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку другої групи. Також позивач посилався на те, що рішення про анулювання його реєстрації як платника єдиного податку контролюючим органом не приймалось, йому не направлялось, а відповідне свідоцтво не вилучалось.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечив, посилаючись на встановлені у ході перевірки порушення, а також на те, що позивачу було направлено на його поштову адресу повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м.Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за наслідком чого складено акт від 18.07.2018 №3205/26-15-42-03/ (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зафіксовано встановлене порушення позивачем вимог:

- пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5, 177.11 ст.177 Податкового кодексу України - неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015, 2016, 2017 роки;

- п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України - заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 333 662,00 грн.;

- п.16-1 пп.10 р.ХХ Податкового кодексу України - ненарахування та несплата військового збору у розмірі 27 543,00 грн.;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - неподання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску та таблиці №1 нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями за 2015, 2016, 23017 роки;

- абз.3 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - заниження єдиного соціального внеску у сумі 277 121,60 грн.;

- п.44.1, 44.3 ст.44 Податкового кодексу України - ненадання на перевірку документів.

Із змісту Акту перевірки вбачається, що висновку про порушення позивачем вищевказаних вимог закону контролюючий орган дійшов з огляду на те, що з 01.01.2015 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, оскільки з 01.01.2015 йому анульовано реєстрацію платника єдиного податку другої групи на підставі акта перевірки №23/12-01/ від 19.01.2016 відповідно до п.299.11 ст.299 Податкового кодексу України. Згідно поданих до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м.Києві податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця задекларовано загальну суму доходу у вказаному розмірі за 2015, 2016, 2017 роки. Таким чином, зазначено, дохід, отриманий з 01.01.2015 підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.08.2018:

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у сумі 27 543,00 грн. за основним зобов`язанням та у сумі 6 885,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн.;

- №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, у сумі 333 662,00 грн. за основним зобов`язанням та 166 831,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким до позивача застосовано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 08.11.2018 №17432/Л/99-99-11-02-01-14 податкові повідомлення-рішення від 21.08.2018 №, №, №, № залишено без змін, а скаргу ФОП ОСОБА_1 - без задоволення.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, бездіяльністю відповідача щодо неповідомлення про призначення перевірки та діями по її проведенню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (надалі - ПК України).

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України).

Згідно з вимогами п.78.4 ст.78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки та передбачено наступне.

Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом (п.79.1).

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п.79.2).

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За вимогами п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

У першому розділі Акту перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_1 повідомлений про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки повідомленням від 22.06.2018 №30032/Л/26-15-42-03-28, що разом з копією наказу №10277 від 22.06.2018 направлено платнику податків на податкову адресу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивач посилається на те, що він не був повідомлений про призначення перевірки, оскільки наказ та повідомлення про її проведення на його адресу не надходили.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що на поштову адресу позивача направлено повідомлення від 22.06.2018 №30032/Л/26-15-42-03-28 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Про направлення на поштову адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення від 22.06.2018 №30032/Л/26-15-42-03-28 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, в якому зазначено, що відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, зазначено також у підрозділі 2.2.3 розділу 2 Акта перевірки «Валові витрати». Зафіксовано висновок про відсутність витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, у зв`язку з неподанням податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015-2017 роки, а також ненаданням пояснень та документального підтвердження понесених витрат для перевірки.

При цьому, ні самого повідомлення про проведення перевірки, ні наказу, ні доказів їх направлення ФОП ОСОБА_1 відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають учасники справи (ч.3 ст.77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Зважаючи на те, що контролюючим органом не надано суду доказів належного вручення, а саме надіслання позивачу рекомендованим листом із повідомленням про вручення (або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, суд дійшов висновку про те, що ГУ ДФС у м.Києві не виконано вимоги пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України.

З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої (зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14, та Верховного Суду у складі КАС, викладеному у постанові від 02.05.2018 у справі №804/3006/17).

Крім того, Акт перевірки, отриманий в результаті документальної позапланової невиїзної перевірки, з наказом та повідомленням про проведення якої позивач не був ознайомлений у встановленому законом порядку, є неналежним доказом, виходячи із положень процесуального принципу допустимості доказів, закріплених ч.1 ст. 74 КАС України, відповідно до якої, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, дії відповідача по проведенню документальної позапланової невиїзної перевірки позивача підлягають визнанню протиправними, а податкові повідомлення-рішення від 21.08.2018 №, №, №, № , прийняті за наслідком її проведення, - визнанню протиправними і скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неналежному повідомленні та неповідомленні про призначення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, задоволенню не підлягають, оскільки є неналежним способом захисту порушених прав позивача, у той час, коли належним захистом є визнання протиправними та скасування рішень, прийнятих за наслідком проведення відповідної перевірки.

Позивач, в силу положень ч.1 ст.77 КАС України, довів суду належними доказами наявність обставин, що обґрунтовують його позовні вимоги частково.

Відповідач, всупереч вимог частини 2 статті 77 КАС України, не довів відповідність оскаржуваних рішень та дій щодо проведення перевірки вимогам ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до частини першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у м.Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, за наслідком якої складено акт від 18.07.2018 №3205/26-15-42-03/.

3. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 21.08.2018 №, №, №, № .

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) сплачений ним судовий збір у сумі 7 121,41 грн. (сім тисяч сто двадцять одна гривня сорок одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко