Справа № 2а-2684/11/1111
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 січня 2020 року

Київ

справа №2а-2684/11/1111

адміністративне провадження №К/9901/10501/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Стеценка С.Г.,

суддів Бучик А. Ю., Тацій Л. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №2а-2684/11/1111 за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді (далі - відділення виконавчої дирекції Фонду, відповідач), в якому просив: визнати неправомірною бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобов`язати відповідача провести перерахунок щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, у відповідності з пунктом 3 частини першої статті 29 Закону України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі - Закон №1105-XIV в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), а саме, встановити розмір щомісячних грошових виплат з 01.01.2011 - 8931,51 гривень; стягнути з відповідача заборгованість за період з 01.05.2010 по 31.01.2011 у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат основного боргу 34461,46 гривень.

Справа розглядалась судами неодноразово й відповідно до ухвали Вищого адміністративного суду України від 24.11.2015 була направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після надходження справи до Ленінського районного суду міста Кіровограда позивач виклав позовну заяву в новій редакції, у якій просив: визнати неправомірною бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати; зобов`язати відповідача встановити розмір щомісячних грошових виплат з 01.01.2011 - 8931,18 гривень, а з 01.12.2013 - 12289,63 гривень; стягнути з відповідача заборгованість у зв`язку з затримкою перерахунку щомісячних страхових виплат за період з 01.05.2010 по 31.12.2015 з урахуванням інфляції - 352256,22 гривень.

В подальшому позивач, не змінюючи підстав позову, уточнив його вимоги й, в остаточній їх редакції, просив: визнати бездіяльність відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати до 01.01.2015 неправомірною; зобов`язати відповідача встановити розмір щомісячних грошових виплат з 01.12.2013 - 12289,63 гривень; зобов`язати відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.09.2004, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2016 позов задоволено повністю.

За наслідками апеляційного перегляду справи постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Таке рішення суду апеляційної інстанції позивач оскаржив у касаційному порядку.

Постановою Верховного Суду від 11.12.2019 постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2016 і постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2016 - скасовано.

Ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді по перерахунку ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати у період з 01.12.2010 по 01.01.2015.

Зобов`язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді виплатити позивачу недонараховані з 01.12.2010 по 01.01.2015, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати, щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

В решті позову відмовлено.

Провадження у справі, в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності відповідача по перерахунку щомісячних страхових виплат у зв`язку з підвищенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.09.2004 по 30.11.2010, а також зобов`язання відповідача виплатити позивачу недонараховані з 01.09.2004 по 30.11.2010, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці» - закрито.

16.01.2020 від управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області (правонаступник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді, далі - заявник) надійшла заява, у якій порушувалось питання про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.12.2019, в частині, що стосується зобов`язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді виплатити позивачу недонараховані з 01.12.2010 по 01.01.2015, у зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати, щомісячні страхові суми, відкориговані у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

В обґрунтуванні вимог заяви зазначено, що, як Законом №1105-XIV, так і Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 №24, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2007 за №715/13982 (далі - Порядок №24), Порядком призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №11 (далі - Порядок №11), не передбачено методики здійснення перерахунку сум щомісячних страхових виплат у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, згідно з позицією заявника, постанова Верховного Суду від 11.12.2019 є незрозумілою і це унеможливлює її виконання.

Вирішуючи подану управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області заяву про роз`яснення судового рішення, Верховний Суд виходить з такого.

У відповідності з положеннями частини першої статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Виходячи із системного тлумачення положень вказаної статті, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усуненні неясності судового акту і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Роз`яснено може бути рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення.

За результатами розгляду заяви про роз`яснення судового рішення адміністративний суд має компетенцію змінити його форму текстуального викладу з метою забезпечення зрозумілості, повноти та ясності останнього.

У даному ж випадку, Верховний Суд, проводячи касаційний розгляд даної справи, вже надавав оцінку доводам, які за своїм змістом, повторюють аргументи, викладені у заяві про роз`яснення судового рішення.

Так, у пунктах 44-62 постанови Верховного Суду від 11.12.2019, яку просить роз`яснити заявник, колегія суддів зазначала, що у період до 01.01.2015, був зобов`язаний, у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством, провадити перерахування сум щомісячних страхових виплат, що прямо передбачалось у пункті 3 частини першої статті 29 Закону №1105-XIV.

Також, суд касаційної інстанції, виходячи з правового аналізу частини другої статті 19 Конституції України, зауважив, що діяльність органів державної влади (у даному випадку відділення виконавчої дирекції Фонду) здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом" або, інакше кажучи, "дозволено лише те, що прямо передбачено законом".

На підставі викладеного, та враховуючи наведені у Рішенні Конституційного Суду України від 17.10.2002 №17-рп правові висновки, а також приписи, зокрема, статей 85, 92 Конституції України, статей 7, 9 КАС України у відповідній редакції, які вказують на преюдиційний характер норм законів України у порівнянні з положеннями підзаконних нормативно - правових актів, колегія суддів погодилась із позицією суду першої інстанції, який обґрунтовано відхилив аргументи відповідача стосовно відсутності правової регламентації здійснення спірного перерахунку щомісячних страхових виплат у чинному в період спірних правовідносин Порядку №24, оскільки Закон №1105-XIV має вищу юридичну силу і безпосередньо підлягав до застосування у спірних правовідносинах.

Більше того, як стаття 29 Закону №1105-XIV, так й інші його положення, які діяли у період спірних правовідносин, не містять вказівки на певний підзаконний нормативно - правовий акт, який би визначав порядок (методику) проведення перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Колегія суддів звертає увагу й на те, що відповідно до положень статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Названим приписам процесуального закону кореспондує стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно з якою суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 параграфа 1 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць (справа Brumarescu v. Romania, № 28342/95).

Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що закони мають бути чіткими і зрозумілими, закони не повинні бути суперечливими, а у випадку недостатньої чіткості чи суперечливості норм права вони мають тлумачитися на користь невладного суб`єкта (справа «Новік проти України», №48068/06).

Таким чином, відсутність затвердженої на рівні підзаконного нормативно - правового акту методики перерахування виплат і витрат, визначених у статті 29 Закону №1105-XIV, у разі підвищення розміру мінімальної заробітної плати, не повинна впливати на можливість реалізації позивачем гарантованого йому Конституцією України права на соціальний захист й не нівелює обов`язкових (в тому числі для суб`єктів владних повноважень) вимог вищезгаданої правової норми, у зв`язку з чим не створює труднощів і перешкод для виконання відповідачем постанови Верховного Суду від 11.12.2019, резолютивна частина якої є зрозумілою та викладена у текстуальній формі, що не допускає її неоднозначного сприйняття (тлумачення).

З огляду на викладене, колегія суддів, проаналізувавши доводи, наведені у заяві управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.12.2019, не вбачає визначених процесуальним законом підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 254, 355, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про роз`яснення постанови Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №2а-2684/11/1111 за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кіровограді про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,

А. Ю. Бучик,

Л. В. Тацій,

Судді Верховного Суду