Справа № 160/5907/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2020 року Справа № 160/5907/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Букіної Л.Є., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25.06.2019 надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у прохальній частині якого позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника дітям померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Призначити пенсію по втраті годувальника дітям померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року позовну заяву повторно залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
03.12.2019 року позивачем на адресу суду надіслано виправлену позовну заяву, у прохальній частині якого позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію по втраті годувальника дітям померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно з ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , який є батьком її неповнолітніх дітей. У квітні 2019 року звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, однак листом від 12.04.2019 року № 81/03.22-19 їй було відмовлено, оскільки у померлого чоловіка недостатньо страхового стажу, який за підрахунками відповідача, становить лише 8 років 2 місяці 5 днів. Вважає вказану відмову незаконною, оскільки право неповнолітніх дітей на отримання пенсії по втраті годувальника не може бути порушене внаслідок недбалості роботодавців, в яких працював померлий чоловік. З підстав викладеного просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами статті 263 КАС України.
Відповідач скористався наданим правом і надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість. Представник відповідача зазначає про відсутність у померлого годувальника необхідного страхового стажу, у зв`язку з чим відсутні підстави для призначення його дітям пенсії по втраті годувальника.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства, суд виходить із такого.
Судом встановлено та не є спірним, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 42 роки, помер ОСОБА_2 , який є батьком неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
У квітні 2019 року року позивач, яка є матір`ю неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , звернулася до Пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника.
У листі від 12.04.2019 року № 81/03.22-19 Управління ПФУ повідомило позивача про відсутність підстав для призначення пенсії по втраті годувальника, оскільки для цього у померлого годувальника недостатньо страхового стажу, який становить лише 8 років 2 місяці 5 днів, замість необхідних - 9 років. При цьому, відповідачем не зараховано до страхового стажу ОСОБА_2 період навчання з 01.09.91 р. по 30.06.95 р. в Донецькому індустріальному технікумі та період роботи в ТОВ «СПЕЦСТРОЙ» з 29.10.2002 р. по 30.12.2003 року з огляду на відсутність у його трудовій книжці усіх необхідним записів.
Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішені спору суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день cмерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника визначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Згідно із ч.1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років.
Статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, які враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 1 січня 2004 року), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за N 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 18 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Відповідно до записів з трудової книжки померлого годувальника слідує, що напроти його періоду роботи в ТОВ «СПЕЦСТРОЙ» з 29.10.2002 р. по 30.12.2003 року та періоду навчання з 01.09.91 р. по 30.06.95 р. в Донецькому індустріальному технікумі наявні усі необхідні записи, які є належними та допустимими доказами підтвердження страхового стажу.
При цьому, суд не враховує доводи відповідача щодо відсутності у трудовій книжці померлого годувальника напроти періодів роботи в ТОВ «СПЕЦСТРОЙ» з 29.10.2002 р. по 30.12.2003 року запису щодо наказу на прийом, а напроти періоду навчання в Донецькому індустріальному технікумі відсутності дату видачі диплому, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документаціі службовими особами підприємства (установи). На переконання суду, вказані обставини, що фактично виникли з вини підприємства (установи), на якому працював та навчався позивач, не повинні слугувати підставою для позбавлення неповнолітній дітей конституційного права на соціальний захист.
За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо незарахування до страхового стажу померлого годувальника період роботи в ТОВ «СПЕЦСТРОЙ» з 29.10.2002 р. по 30.12.2003 року та період навчання з 01.09.91 р. по 30.06.95 р. в Донецькому індустріальному технікумі.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, у тому числі, про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів, людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, суд не обмежений вимогами адміністративного позову, виходячи з предмету судового захисту, на який він направлений. Нечіткість прохальної частини позовної заяви не є та не може бути підставою для відмови у її задоволенні, оскільки це суперечить принципам адміністративного судочинства і судового захисту у цілому.
Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументами учасників справи.
За таких обставин, з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог і зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 при нарахуванні пенсії по втраті годувальника період роботи з 29.10.2002 р. по 30.12.2003 року в ТОВ «СПЕЦСТРОЙ» та період навчання з 01.09.91 р. по 30.06.95 р. в Донецькому індустріальному технікумі.
Крім того, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію по втраті годувальника дітям померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки страховий стаж померлого годувальника з урахуванням висновків суду є достатнім для можливості вчинення таких дій.
Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. 241-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника дітям померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно із ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 при нарахуванні пенсії по втраті годувальника період роботи з 29.10.2002 р. по 30.12.2003 року в ТОВ «СПЕЦСТРОЙ» та період навчання з 01.09.91 р. по 30.06.95 р. в Донецькому індустріальному технікумі.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію по втраті годувальника дітям померлого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до вимог ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень, 40 копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.Є. Букіна