Справа № 280/6354/19
Суддя: Прасов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
13 січня 2020 року о/об 09 год. 03 хв.Справа № 280/6354/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прасова О.О. при секретарі Півоваровій В.П., розглянувши у місті Запоріжжі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (надалі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ), в якому позивач просить суд: 1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплатили індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 08.09.2018; 2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 08.09.2018 в сумі 42343 грн. 51 коп.; 3) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 суми компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з березня 2016 року по вересень 2018 року; 4) зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 суму компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з березня 2016 року по вересень 2018 року в сумі 10646 грн. 57 коп.

У позові зазначено, що позивач проходив військову службу в Військовій частині НОМЕР_2 , на посаді командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону. 08.09.2018 ОСОБА_1 на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №244 від 23.08.2018 був виключений із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя. Однак, в період проходження служби нарахування грошового забезпечення проводилося не в повному обсязі, а саме з 01.01.2014 по 08.09.2018 (по день виключення зі списків особового складу) відповідачем не проводилась індексація грошового забезпечення. Позивач звернувся до відповідача з заявою в якій просив нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з січня 2014 року по вересень 2018 року обраховану на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Однак листом від 10.12.2019 за №6362 відповідач повідомив позивачу про те, що індексація грошового забезпечення до 31.12.2015 виплачена повністю, а з січня 2016 року індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки в Міністерства оборони України були відсутні фінансові ресурси на виплату індексації грошового забезпечення. Позивач вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують його гарантовані права та інтереси.

Позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в 2016 році відбулося збільшення грошового забезпечення військовослужбовців. В зв`язку з цим, на виконання вимог телеграми Міністра оборони України від 31.12.2015 за №248/3/9/1/1150 щодо збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, Департаментом фінансів Міністерства оборони України були доведені до військових частин (установ, організацій) роз`яснення від 04.01.2016 за №248/3/9/1/2 згідно яких, у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нераховувати до окремого роз`яснення. Наказом командира ВЧ НОМЕР_2 №224 від 23.08.2018 позивача було звільнено з військової служби. На думку відповідача, звільнення прозивача з військової служби відбулося законно - у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Наказ про звільнення позивичем не оскаржувався. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міністерства оборони України - не було.

Відповідач проти позову заперечував.

Ухвалою судді від 23.12.2019 в адміністративній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 13.01.2020.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

У Витязі із Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 08.09.2018 за №244 зазначено: «… ОСОБА_2 , який знаходиться в розпорядженні Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", колишнього командира 2 гаубичного артилерійського дивізіону військової частини, звільнити у запас відповідно пункту 2 підпункту «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особового періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особового періоду) частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року (зі змінами). З 08 вересня 2018 року виключити із списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направити до Шевченківського районного військового комісаріату міста Запоріжжя. Щорічна основна відпустка за 2018 рік надавалась в кількості 27 днів з 06.07.2018 по 20.07.2018 та з 08.08.2018 по 19.08.2018. Грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік, відповідно до Порядку виплати і ротового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 виплачена. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260 не виплачена. Виплатити компенсацію за невикористану частину відпустки у кількості 4 доби. Виплатити вихідну грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного і ротового забезпечення за 25 (двадцять п`ять) повних календарних років служби. ...» (а.с.10).

У листі від 10.12.2019 за №6362 Військової частини НОМЕР_2 на звернення позивача зазначено: «… У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було. … Право військовослужбовців на індексацію грошового забезпечення настає в грудні 2018 року. …» (а.с.11).

Згідно з Посвідченням серії НОМЕР_4 , виданим 17.09.2015, позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Позов підлягає частковому задоволенню враховуючи вище викладене та через наступне.

У ч.2 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

У Преамбулі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Як зазначено у ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зазначено: «Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: … оплата праці (грошове забезпечення); … Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення».

Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ч.1 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (ч.1 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

У п.1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого 17.07.2003 постановою Кабінету Міністрів України №1078 (надалі «Порядок проведення індексації грошових доходів населення»), зазначено: «1-1.Підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. … Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003р. №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". …».

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абз.7 п.4 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення»).

Згідно з пп.2 п.6 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Враховуючи наведені норми права суд вважає, що індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Суд зауважує, що обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, відповідач не посилається на відсутність обставин, передбачених ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» для проведення індексації. Відповідач зазначає фактично лише про те, що у межах коштів ВЧ НОМЕР_2 , передбачених на виплату грошового забезпечення, виплата індексації грошового забезпечення є неможливою.

Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

Суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у цій справі.

Твердження відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів здійснюється виключно у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів є необґрунтованими, оскільки ч.6 ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», на яку посилається відповідач, не обмежує проведення, передбачених чинними нормами права, виплат, а вказує на джерела походження цих коштів.

Роз`яснення Міністерства соціальної політики України не є нормативно-правовими актами, а тому не можуть встановлювати порядок нарахування та/або припинення виплат індексації грошового забезпечення.

Посилання відповідача на неможливість проведення індексації грошових доходів за минулі періоди часу є безпідставними, оскільки така індексація позивачу не проведена з вини саме відповідача, а тому останній і повинен забезпечити її проведення та віднайти такий механізм.

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, тобто військовими частинами.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) ровадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок: (…); коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету; (…).

Докази того, що позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 у 2016-2017 роках у матеріалах справи відсутні.

Судом досліджено: Розрахунок суми індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.09.2018 на сумі 42343 грн. 51 коп.; Розрахунок суми компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 08.09.2018 на суму 10646 грн. 57 коп., розраховані позивачем.

Водночас, позивач у позові просить суд: зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 08.09.2018 в сумі 42343 грн. 51 коп.; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити позивачу суму компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за період з березня 2016 року по вересень 2018 року в сумі 10646 грн. 57 коп.

Враховуючи наведене, суд не вбачає за можливе стягнути конкретні суми за конкретні періоди, про що просить позивач у позові.

Суд вважає, що позивач має право на індексацію грошового забезпечення за періоди в яких її не було нараховано та компенсацію за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за ці періоди.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Позивачем у позові заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу (юридична консультацію, складання позовної заяви, участь представника в судовому засіданні) в сумі 3000,00 грн.

Однак, позивачем не надано до суду розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, заявлені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. є не обґрунтованими та не можуть бути стягнуті на користь позивача з відповідача.

Звідси, у стягненні витрат на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 139, 143, 243-246 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за періоди в яких її не було проведено.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за періоди в яких її не було проведено.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суми компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за періоди в яких її не було проведено.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) суму компенсації за несвоєчасно виплачену індексацію грошового забезпечення за періоди в яких її не було проведено.

В іншій частині позову відмовити.

У стягненні на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з відповідача - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складено 13.01.2020.

Суддя О.О. Прасов