Справа № 160/12087/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЛозицької І.О.,
02.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, третя особа Відділ охорони української психіатричної лікарні з суворим наглядом, в якому просить суд:
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01.02.2009 року проходив службу у відділі охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом. З 18.12.1996 року по 26.06.1998 року служив у Збройних силах, з 05.04.1999 року по 15.03.2004 року - служба в органах внутрішніх справ. 10.09.2019 року позивач склав заяву про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України. На підставі вказаної заяви та відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України підготовлено подання про призначення пенсії позивачеві та направлено до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України для вирішення питання перевірки, узгодження та направлення пенсійної справи позивача до пенсійного органу для нарахування пенсії. Листом від 31.10.2019 року № 7/2-3759/Мк-19 відповідач повідомив відділ охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом Міністерства юстиції України про неможливість направлення матеріалів для призначення пенсії за вислугу років стосовно позивача, у зв`язку з відсутністю права на призначення пенсії. Оскільки оцінка наявності (відсутності) права у позивача на обраний ним вид пенсії, могла бути надана лише органом, який наділений повноваженнями призначати пенсії на підставі документів, у направленні яких відповідачем, на думку позивача, безпідставно відмовлено, позивач зазначає, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі повноважень, та по суті підмінив орган, який відповідно до розподілу владних повноважень, призначає пенсії.
Ухвалою суду від 09.12.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування, а також встановлено третій особі строк для подання пояснень щодо позову та відзиву.
Відповідач, заперечуючи проти позову, надав свій відзив на позов, який долучений до матеріалів справи. В обґрунтування своїх заперечень проти позову зазначив, що позивач всупереч вимог законодавства не подавав до відповідача заяву про призначення пенсії. Таким чином, відповідач не відмовляв позивачу в направленні документів для призначення пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Окрім того, за поясненням відповідача, в заяві позивача, яка надавалась відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, разом із матеріалами для призначення пенсії позивачу, була відсутня дата, в результаті чого її можна вважати незаповненою. Натомість до позовної заяви позивач додає копію заяви про призначення пенсії від 10.09.2019 року. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Третя особа правом на подання пояснень з приводу позову та відзиву не скористалася.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідно до наказу відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом від 21.08.2019 року № 81 о/с, копія витягу якого міститься в матеріалах справи, був звільнений 21.08.2019 року з Державної кримінально-виконавчої служби, з посади молодшого інспектора 2 категорії відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом за власним бажанням, відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» та пункту 7 частини першої ст. 77 Закону України «Про національну поліцію», встановивши премію за результатами роботи у серпні 2019 року, у розмірі 10 відсотків.
Вислуга років станом на день звільнення складає: у календарному обчисленні - 17 років 00 місяців 05 днів; у пільговому обчисленні - 24 років 06 місяців 22 дні.
Позивачем було складено письмову заяву від 10.09.2019 року про призначення пенсії за вислугу років до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
На підставі зазначеної заяви відділом охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом було надіслано матеріали для призначення пенсії позивачеві на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.
Листом від 31.10.2019 року № 7/2-3759/Мк-19 відповідачем було повернуто матеріали для призначення пенсії позивачеві на адресу Відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом, у зв`язку з тим, що на день звільнення ОСОБА_1 з Державної кримінально-виконавчої служби України 21.08.2019 року календарна вислуга років складає 17 років 00 місяців 05 днів, тоді як для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років має складати не менше ніж 24 календарних роки і більше.
Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з даною позовною заявою.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію визначаються Законом України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону України № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що право на призначення пенсії за вислугу років виникає за умов звільнення особи, звільнення з військової служби та наявності достатньої кількості вислуги років.
За приписами абз. 1 п. 1 Порядку № 3-1 заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом ( 2262-12 ), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).
Відповідно до п. 7 Порядку № 3-1 для призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності подаються такі документи: заява про призначення пенсії (додаток 1); грошовий атестат, або довідка про розмір грошового забезпечення, і довідка про додаткові види грошового забезпечення, які заявник отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед
місяцем звільнення з військової служби; військово-медичні документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію); документи про страховий стаж (при призначенні пенсії згідно з пунктом "б" статті 12 Закону (2262-12 ); довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія документа про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); довідка ВАТ "Ощадбанк" або інший документ, що підтверджує відкриття рахунку, назву та номер відділення ВАТ "Ощадбанк"; копія паспорта.
За приписами п. 12, 13 Порядку № 3-1 Уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії.
У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.
Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються уповноваженими структурними підрозділами до органів, що призначають пенсії, мають бути завірені цими уповноваженими структурними підрозділами в установленому порядку.
Копії документів, необхідних для призначення пенсії, що подаються безпосередньо заявниками до органів, що призначають пенсії, завіряються органами, що призначають пенсії.
Пунктами 16, 17, 18 Порядку № 3-1 при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження.
Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.
Рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

Таким чином, суд зазначає, що зважаючи на положення Порядку № 3-1, на уповноважені структурні підрозділи покладено вичерпні функції у процесі призначення пенсій особам, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а саме, підготовка та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії, документів.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що за приписами ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Таким чином, суд зауважує, що законодавцем визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначення пенсії, в даному випадку, тим категоріям осіб, на яких поширюється дія закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Натомість, в порушення вимог п. 12 Порядку 3-1 відповідачем не здійснено оформлення всіх належних документів позивача та подання про призначення пенсії у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії, не надіслано їх до відповідного органу Пенсійного фонду України для прийняття відповідного рішення, а фактично розглянуто питання про призначення пенсії, та сформовано висновок про відсутність у позивача календарної вислуги років для призначення пенсії за вислугою років.

Таким чином, зважаючи на те, що оцінка наявності (відсутності) права у позивача на обраний ним вид пенсії, могла бути надана лише органом, якого наділено повноваженнями призначати пенсії на підставі документів, у направленні яких відповідачем протиправно відмовлено, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі, наданих йому, повноважень, та по суті підмінив орган, який відповідно до розподілу владний повноважень, призначає пенсії.

Окрім того, суд критично ставиться до посилань відповідача на те, що позивачем не подано до відповідача документи про призначення пенсії, оскільки вказана заява була надіслана на адресу відповідача разом з матеріалами для призначення пенсії. Суд звертає увагу, що підставою для відмови в направленні матеріалів для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області стала відсутність права, на думку відповідача, на призначення пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного календарного стажу за вислугу років у позивача, а не відсутність особистого звернення позивача на адресу відповідача з відповідною заявою про призначення пенсії, в якій відсутня дата.

Щодо посилання відповідача на недостатність вислуги років, що дає право на призначення пенсії, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Статтями 17-1, 17-2 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обчислення вислуги років для призначення пенсії здійснюється, як правило, за послужним списком особової справи військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію за цим Законом.

Перелік документів, що підтверджують окремі періоди військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 4, 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» встановлено, що особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3.6 розділу ІІІ Переліку посад та порядку встановлення пільгового заліку вислуги років для призначення пенсій особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 669/5 від 10.04.2013 року, для усіх категорій посад осіб рядового і начальницького складу (за винятком посад старшого інженера з обслуговування інженерно-технічних засобів охорони і зв`язку, старшого інспектора спеціального обліку, інспектора з кадрів, інспектора по роботі з персоналом) відділу охорони Української психіатричної лікарні з суворим наглядом встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсій на умовах один місяць служби за два дні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992р. № 393 затверджено «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі по тексту - Порядок № 393).

Відповідно до п. «б» п. 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за два місяці, зокрема, час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби в закладах охорони здоров`я, призначених для тримання і лікування інфекційних хворих засуджених та надання психіатричної допомоги, за переліком посад і в порядку, затверджуваних Міністерством юстиції.

Відмовляючи у направленні подання для призначення пенсії до органу Пенсійного фонду, Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції зазначило про наявність на день звільнення з Державної кримінально-виконавчої служби України 21.08.2019 року календарної вислуги років 17 років 00 місяців 05 днів, що є меншим від необхідної вислуги - 24 роки.

Позивач зазначає про необхідність врахування вислуги років в пільговому обчисленні, яка складає 27 років 06 місяців та 22 дні.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.11.2018 у справі № 537/1980/16-а (провадження № 11-683апп18) зазначила, що саме уповноважені структурні підрозділи здійснюють перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, здійснюють обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлюють наявність підстав для її призначення. Після цього, такий орган законодавчо наділений компетенцією направити подання про призначення пенсії за вислугу років до територіального органу Пенсійного фонду України або відмовити у такому поданні.

Структурні підрозділи наділені повноваженнями здійснювати обчислення вислуги років для призначення пенсії особам, які звільнені з органів внутрішніх справ. Вони направляють до територіальних органів Пенсійного фонду України подання та необхідні для призначення пенсії документи виключно у разі встановлення цими органами правових підстав (наявності вислуги років або досягнення 45-річного віку на момент звільнення зі служби).

З урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції здійснює перевірку поданих звільненими зі служби особами заяв про призначення пенсії, обчислення вислуги років для призначення пенсії і встановлює наявність підстав для її призначення.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо наявності вислуги років, необхідної для призначення пенсії, суд виходить із того, що визначальною підставою у питанні можливості пільгового обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, є наявність законодавчого регулювання, яке передбачає включення зазначеного періоду (строку) до стажу роботи працівників певної категорії для реалізації цими особами права на призначення різних видів пенсій, чи інших соціальних виплат. Основним актом, на підставі якого здійснюється таке регулювання є, зокрема, Закон № 2262-ХІІ. Можливість пільгового обчислення періоду проходження військової служби є похідною від визначальної підстави і має пов`язуватися не з категорією працівників, що реалізують право на пенсію за вислугу років, а зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті проходження військової служби в певний, визначений у законодавчому порядку період часу. Така можливість передбачена Порядком № 393.

З урахуванням викладеного суд вважає, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Аналогічний висновок щодо застосування Порядку № 393 при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії за вислугою років, зокрема, прокурорам і слідчим, викладений Верховним Судом України у постанові від 27.05.2008р. (21-2438во17).

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу та пріоритет над іншими нормативно - правовими актами. Закони та підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист і сформулював чітку правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999р. № 8-рп/99 у справах щодо права на пільги, від 20.03.2002р. № 5-рп/2002 щодо пільг, компенсацій і гарантій та № 8-рп/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказує на те, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується фактична наявність вислуги років для призначення пенсії позивачу, оскільки, вислуга років на 21.08.2019 року для призначення пенсії складає у пільговому обчисленні вислугу років більшу від мінімально необхідної вислуги, а саме, 27 років 06 місяців 22 дні.

Щодо врахування лише календарної вислуги, а не її загальної тривалості у пільговому обрахуванні для призначення пенсії за вислугу років, суд зазначає, що такий аргумент суперечить статті 23 Закону № 2713-IV, та Порядку № 393, з якого прямо вбачається, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій, згідно з пунктом «б» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій щодо відмови Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років, з підстав відсутності вислуги років, необхідної для призначення пенсії та зобов`язання Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції підготувати та направити відповідні документи для призначення пенсії до пенсійного орану, є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, стягненню з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати з оплати судового збору у розмірі 768,40 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 02.12.2019 року, яка міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (вул. Короленка, буд. 4, м. Дніпро, 49070), третя особа - Відділ охорони української психіатричної лікарні з суворим наглядом (вул. Н.Алексеєнко, буд. 84, м. Дніпро, 49006) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії -задовольнити.

Визнати протиправними дії Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (; юридична адреса: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Короленка, будинок 4) щодо відмови у підготовці та направленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; 49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район, вул. Набережна Перемоги, будинок 26) подання та документів для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (; юридична адреса: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Короленка, будинок 4) підготувати на направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (; 49094, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Соборний район, вул. Набережна Перемоги, будинок 26) подання та документи для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) у відповідності до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (; юридична адреса: 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул. Короленка, будинок 4) судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 15.01.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька