Справа № 160/6190/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6190/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року (суддя Бондар М.В., повний текст складено 10.10.2019р.) по справі №160/6190/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ТОВ «АТБ-Маркет» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000223/2 від 02.02.2019 року;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00090 від 02.02.2019 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ним надано всі необхідні документи для визначення митної вартості за ціною зовнішньоекономічного контракту. Надані для митного оформлення документи є достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила

скасувати рішення суду та прийняти нову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Одеської митниці було послідовно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявність розбіжностей в документах, наданих на підтвердження митної вартості, а також те, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. З цього приводу відповідач вказує на те, що вказані обставини стали обґрунтованою підставою для витребування митницею у декларанта додаткових документів, які, у своїй сукупності, не дозволили перевірити правильність визначення декларантом митної вартості товару. Вказуючи на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач, з посиланням на обставини, які встановлені під час митного контролю та яким, на його думку, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, зазначає про правомірність оскаржених у межах цієї справи рішень митного органу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що між ТОВ АТБ-МАРКЕТ (покупець) та компанією Bestway (Hong Kong) International Lamatited (продавець) укладено контракт №3121-BW/CN від 25.10.2017 року, за умовами якого продавець зобов`язується поставити товар, а покупець прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому договорі.

Згідно специфікації №3 від 16.08.2018 року до контракту №3121-BW/CN від 25.10.2017 року, продавець зобов`язується поставити товар (далі по тексту - товар №1), зокрема:

- матрац надувний 203*183*22 см (артикул 67004) у кількості 5348 шт., вартість за одиницю 9,130 доларів США, на загальну суму 48 827, 24 доларів США;

- матрац надувний (Twin) з багатофункціональною подушкою 188*99*22 см. (артикул 67619) у кількості 680 шт., вартість за одиницю 9,200 доларів США, на загальну суму 6256 доларів США.

Також, специфікацією №3 від 16.08.2018 року до контракту №3121-BW/CN від 25.10.2017 року визначено умови оплати: переоплата за товарі 261 732,59 доларів США до 10.10.2018 року, оплата 275482,17 доларів США протягом 30 днів з дати коносамента.

30.01.2019 року ТОВ АТБ-МАРКЕТ надано до Одеської митниці ДФС митну декларацію № UA500060/2019/002380 на товар, зокрема: матрац надувний 203*183*22 см (артикул 67004) у кількості 5348 шт.; матрац надувний (Twin) з багатофункціональною подушкою 188*99*22 см. (артикул 67619) у кількості 680 шт..

Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, визначена за ціною, обумовленою контрактом за методом 1.

Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме: зовнішньоекономічний контракт №3121-BW/CN від 25.10.2017 року; специфікація до контракту №3 від 16.08.2018 року; рахунок-фактура (інвойс) №2018ENT7770A від 04.12.2018 року; декларація походження товару №2018ENT7770A від 04.12.2018 року; сертифікат якості від 04.12.2018 року; пакувальний лист від 04.12.2018 року; автотранспортна накладна №3722 від 29.01.2019 року, коносамент №ONEYSH8AAG101800 від 20.12.2018 року, договір добровільного страхування вантажів №40-0197-18-00011 від 01.03.2018 року, страховий сертифікат №40-0197-18-00011/3154 від 21.01.2019 року.

Під час здійснення відповідачем контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією №UA500060/2019/002380 від 30.01.2019 року, програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками сформовані форми контролю, які передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 Митного кодексу України прийняття рішення про коригування митної вартості.

За результатом опрацювання всіх поданих декларантом документів Одеською митницею ДФС встановлено, що подані документи містяться розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1. У наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо складової митної вартості вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням;

2. Наданий страховий поліс не відповідає умовам Інкотермс-2000, оскільки мінімальне страхування має покривати зазначену у договорі ціну плюс 10% (тобто 110%);

3. Документи, які підтверджують попередню оплату відповідачу не надані.

У зв`язку з чим, на підставі частини 3 статті 53 Митного кодексу України Одеською митницею ДФС повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

Так, 31.01.2019 року декларантом було надано наступні документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару: swift від 09.10.2018 року та swift від 18.01.2019 року, прайс-лист б/н від 27.07.2018 року, комерційну пропозицію б/н від 01.08.2018 року.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 02.02.2019 року №UA500000/2019/000223/2, згідно з яким відповідачем відкоригована задекларована митна вартість товару №1 із застосуванням резервного методу за ціною договору щодо ідентичних товарів на рівні 3,10 дол. США/кг. нетто, що в перерахунку на додаткову одиницю становить 12,633 дол.США/шт.

У зв`язку з прийняттям митницею рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.02.2019 року №UA500060/2019/00090.

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є предметом спору, який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції фактично виходив з того, що спірні рішення відповідачем прийняті не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Такі висновки суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими з огляду на таке.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, вірно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст..49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів, відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст..53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження органу доходів і зборів щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, орган доходів і зборів зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання у повному обсязі декларантом витребувані Митницею додаткові документи.

З приводу аргументів Митниці про те, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, суд першої інстанції правильно виходив з наступного.

Так з приводу аргументів відповідача про те, що у наданих до митного оформлення документах відсутня інформація щодо вартості упаковки (пакувальних матеріалів) та робіт пов`язаних з пакуванням як складової частини митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що поставка товару здійснювалася на підставі контракту на поставку продукції №3121-BW/CN від 25.10.2017 року, укладеного між ТОВ АТБ-МАРКЕТ (покупець) та компанією Bestway (Hong Kong) International Lamatited (продавець).

Відповідно до п. 2.2. Контракту №3121-BW/CN від 25.10.2017 року ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Нінгбо, Китай (у відповідності до Інкотермс 2000), якщо інше не обумовлено у специфікаціях, і включає в себе вартість завантаження товару у постачальника, вартість всіх митних формальностей в країні постачальника, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включаючи податки та мита на території України.

З цих підстав суд першої інстанції правильно вказав на те, що умовами контракту визначено, що ціна на товар включає в себе вартість пакування, у зв`язку із чим відсутні підстави для окремого додавання вартості упаковки до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначенні митної вартості товару.

Погоджується суд апеляційної інстанції із висновками суду першої інстанції про необґрунтованість аргументів відповідача про те, що наданий страховий поліс не відповідав умовам Інкотермс-2000, оскільки мінімальне страхування має покривати зазначену у договорі ціну плюс 10% (тобто 110%).

Позиція відповідача, з цього приводу, фактично полягає у тому, що згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів Інкотермс мінімальне страхування має покривати зазначену в договорі ціну плюс 10% (тобто 110%) і повинно бути обумовлене у валюті договору. З цих підстав митний орган вказував на те, що наданий страховий поліс 40-0197-18-00011/3154 від 21.01.2019 року не відповідав вищезазначеним умовам.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що специфікацією №3 від 16.08.2018 року до контракту №3121-BW/CN від 25.10.2017 року передбачено, що товар має бути поставлений на умовах поставки СFR Одеса (вартість і фрахт) Інкотермс 2010.

Поставка товару на умовах СFR Одеса (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

При цьому умови поставки за базисом СFR Одеса (вартість і фрахт) Інкотермс 2010 не передбачають обов`язку страхування товару, внаслідок чого не визначають мінімальний розмір страхування.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду у справі №820/734/17 від 25.04.2019 року.

ТОВ АТБ-МАРКЕТ за Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011, укладеним з ПАТ Страхова компанія Українська страхова група, здійснило добровільне страхування товару.

Згідно з пунктом 1.9 Генерального договору добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 страховий тариф складає 0,034% від страхової суми.

21.01.2019 року сторонами підписано страховий сертифікат страхування окремого перевезення вантажу №40-0197-18-00011/3154, яким передбачено, що товар за №2018ENT7770A від 04.12.2018 року, вантажовідправник Bestway (Hong Kong) International Limited, страхова вартість вантажу 1102024,79 грн. застраховано. Страхова сума складає 1102024,79 грн., страховий тариф % - 0,034, страховий платіж 374,69 грн.

Отже витрати ТОВ АТБ-МАРКЕТ на страхування у розмірі 374,69 грн. підтверджуються Генеральним договором добровільного страхування вантажів від 01.03.2018 року №40-0197-18-00011 та сертифікатом страхування окремого перевезення вантажу №40-0197-18-00011/3154 від 21.01.2019 року, які надані позивачем під час здійснення митного оформлення.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість аргументів відповідача, в частині не відповідності страхового полісу умовам Інкотермс-2000.

Щодо аргументів відповідача про ненадання декларантом документів, які підтверджують попередню оплату, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Позиція відповідача, з цього приводу, полягає у тому, що згідно специфікації №3 від 16.08.2018 року передоплата за товар повинна бути здійснена до 10.10.2018 року у розмірі 261732,59 дол. США, а остання частина у розмірі 275482,17 дол. США через 30 днів від дати коносамента (дата коносамента 20.12.2018 року). Як зазначав відповідач, під час прийняття рішення про коригування митної вартості, документи, які підтверджують передоплату, до митного оформлення надані не були.

Зовнішньоекономічним контрактом передбачено, що оплата товару здійснюється у валюті доларів США, код валюти 840, у формі банківського переказу на рахунок продавця в наступному порядку, якщо інше не обумовлено у специфікаціях:

3.1.1 Договору предоплата 30% від суми, вказаної у специфікації до цього контракту, якщо інше не обумовлено у специфікаціях;

3.1.2 Договору 70% від суми, вказаної у специфікації, покупець сплачує протягом 20 днів після отримання копій документів, зазначених в пункті 4.3, якщо інше не обумовлено у специфікаціях.

Тобто умови зовнішньоекономічного контракту передбачали можливість визначення порядку оплати у складених специфікаціях.

Так у специфікації від 16.08.2018 року №3 до вказаного контракту зазначені наступні умови оплати: предоплата за товар повинна бути здійснена у розмірі 261732,59 дол. США до 10.10.2018 року, а остання частина у розмірі 275482,17 дол. США через 30 днів від дати коносамента - 20.12.2018 року.

З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що граничним строком сплати за товар є 19.01.2019 року. При цьому, загальна вартість товару за специфікацією складає 537214,76 дол. США. Вартість товару була сплачена позивачем за платіжними документами "SWIFT" від 09.10.2018 року на суму 261732,59 дол. США та від 18.01.2019 року на суму 275482,17 дол. США. (а.с. 139, 142).

Отже здійснена позивачем оплата відповідала порядку та умовам оплати за поставлений товар, які визначено зовнішньоекономічним контрактом.

При цьому суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що позивач листом за вих. №3101/192 від 31.01.2019 pоку повідомив відповідача про здійснення оплати за товар та надав відповідачу підтверджуючі документи (а.с. 105-106). Отже на час прийняття рішення про коригування митної вартості відповідач мав інформацію про здійснену позивачем оплату за поставлений товар.

Отже, проаналізувавши аргументи відповідача, з якими останній пов`язує неможливість визначення ціни товару за зовнішньоекономічним контрактом, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що Декларантом надані документи, які дозволяють ідентифікувати партії поставленого товару, а також дозволяють обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Доказів того, що вказані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, Митницею суду не надано.

Обгрунтовано суд першої інстанції звернув увагу і на обставини прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості.

Так у рішенні про коригування митної вартості товарів від 02.02.2019 року №UA500000/2019/000223/2 відповідачем встановлено, що по товару №1 (надувні матраци) рівень митної вартості з ідентичними товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим - 12,633 дол.США/шт. (митна декларація №UA500060/2019/002541 від 31.01.2019 року), ніж заявлено декларантом.

Як зазначено вище, у спірному випадку відповідач вказував на спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками відповідних форм митного контролю щодо вжиття заходів з метою перевірки числових значень митної вартості товару позивача.

Але на момент оформлення позивачем товару за митною декларацією №UA500060/2019/002380 від 30.01.2019 року, декларація, яка взята за основу при визначенні митної вартості товару №UA500060/2019/002541 від 31.01.2019 року, ще не існувала, оскільки оформлена на день пізніше.

З огляду на викладене, враховуючи аргументи відповідача, які, на його думку, не дозволяли перевірити правильність заявленої митної вартості, приймаючи до уваги вказані обставини прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про те, що надані декларантом до митного оформлення документи не підтверджували числові значення митної вартості та не дозволяли визначити митну вартість товару за основним методом.

Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості оскарженого рішення Митниці про коригування митної вартості товарів.

Наслідком скасування рішення про коригування митної вартості є і скасування Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, оскільки її видано у зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості.

Отже дослідивши встановлені обставини справи, аргументи відповідача, які наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської Митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року по справі №160/6190/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 21.01.2020р.

Повне судове рішення складено 22.01.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк