Справа № 1.380.2019.003469
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003469 пров. № 857/13364/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Судової-Хомюк Н.М.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Надра України» на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Кухар Н.А.), ухвалене у відкритому судовому засіданні в м.Львові 17 жовтня 2019 року о 13 год. 24 хв., повне судове рішення складено 23 жовтня 2019 року, у справі №1.380.2019.003469 за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Надра України» до Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про визнання незаконними дій, скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2019 Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» звернулося в суд з позовом до Галицького відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра Україна» «Західукргеологія», просило визнати незаконними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Л.Р. по винесенню постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018 ВП46866100, скасувати неправомірну постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018 ВП46866100.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з листом Дочірнього підприємства «Західукргеологія» від 13.11.2018 № 01-1928/13, адресованому Головному державному виконавцю Галицького ВДВС м. Львові Левко Л.Р., автотранспортні засоби, які описані в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018 ВП №47415418, перебувають на балансі ДП НАК ««Надра України» «Західукргеологія». Суд першої інстанції вказав, що у ході судового розгляду справи суду не надано належних та достовірних доказів на підтвердження права власності за ПАТ «Національна акціонерна компанія» «Надра України» на транспортні засоби, які описані та на які накладено арешт постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факту порушення державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Любов Романівною під час винесення постанови про опис та арешт майна коштів) боржника від 07.12.2018 ВП 46866100 вимог законодавства, в той час як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність винесеної постанови.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» подало апеляційну скарг, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до Статуту ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» засновником ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» є скаржник. Скаржник зазначає, що джерелом формування майна ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» є майнові права передані Підприємству Засновником як внесок до статутного фонду, майно передане Підприємству Засновником. Вказує, що майно, набуте Підприємством в результаті його господарської діяльності, є власністю Засновника. Звертає увагу, що майно, яке описано та на яке накладено арешт, належить не боржникові - ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», а Засновнику ПрАТ «Надра України», що не враховано судом першої інстанції.

В судовому засіданні представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, інші учасники справи повноважних представників в судове засідання не забезпечили, належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, що у відповідності до вимог ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 07.12.2018 головним державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Л. Р. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ВП 46866100 при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження ВП 47415418 на підставі виконавчого листа №813/505/14 виданого 05.05.2014 Львівським окружним адміністративним судом про стягнення з боржника ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на користь стягувача УПФ України у м. Стрию заборгованості в сумі 224431, 90 грн.

У ході здійснення державним виконавцем Галицького ВДВС міста Львова ГТУЮ у Львівській області виконавчих дій описано та накладено арешт на майно - транспортні засоби згідно з переліком та обмежено право користування такими.

Описане майно передано на відповідальне зберігання працівнику ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія».

Вважаючи, що при винесені вказаної постанови, описі та арешті майна державний виконавець не врахував, що таке не належить боржникові, Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України» звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII, в редакції чинній на час винесення оскаржуваної постанови, (далі Закон №1404-VIII) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку (пункт 6 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII).

Згідно з частиною 1 статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 56 Закону №1404-VIII встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з долученим до матеріалів справи Статутом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», затвердженим Протоколом правління НАК «Надра України» від 07.09.2007 №21, ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» створене Національною акціонерною компанією «Надра України», є юридичною особою відповідно до законодавства України, користується майном, майнові права щодо якого передані Засновником, має самостійний баланс, рахунки в банківських установах.

Відповідно до пункту 5.1 вказаного Статуту джерелами формування майна Підприємства є: майнові права, передані Підприємству Засновником як внесок до Статутного фонду (5.1.1.); майно, передане Підприємству Засновником (5.1.2); кошти та майно, отримані Підприємством в результаті здійснення ним господарської діяльності на території України та за її межами; кошти та майно, безкоштовно передані Підприємством юридичним та фізичними особами.

Згідно з пунктом 5.4 Статуту Підприємство має право здійснювати щодо майна, яке є його власністю, будь-які дії, вчиняти правочини, в порядку, передбаченому чинним законодавством та цим Статутом.

Відповідно до пункту 5.6 Статуту державне майно (об`єкти житлового фонду та соціальної сфери) передане Підприємству в управління, обліковується на балансі Підприємства. Інше майно, свердловини, в тому числі об`єкти незавершеного будівництва, які передані Засновником на баланс Підприємства і не увійшли до Статутного фонду Підприємства, є власністю Засновника.

Згідно з розділом 7 Статуту Підприємство самостійно здійснює свою господарську діяльність. Для досягнення цілей та виконання завдань має право вчиняти правочини з юридичними та фізичними особами, набувати майнових та особистих немайнових прав та зобов`язань, виступати позивачем та відповідачем у суді, господарському, адміністративному та третейському суді, здійснювати інші дії, що не суперечать діючому законодавству.

Статтею 80 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до частини 1 статті 90 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном (стаття 96 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції зауважує, що дочірнє підприємство це підприємство, яке перебуває під контролем материнського підприємства. Контроль материнського підприємства полягає у вирішальному впливі на фінансову, господарську i комерційну політику підприємства з метою одержання вигоди від його діяльності. При цьому, будь-якому дочірньому підприємству властиві загальні ознаки юридичної особи, яка має, зокрема, відокремлене майно, самостійний баланс та рахунки в банках.

До матеріалів справи не надано належних та достовірних доказів на підтвердження права власності за ПрАТ «Національна акціонерна компанія» «Надра України» на транспортні засоби, які описані, та на які накладено арешт постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018, а саме договору купівлі-продажу чи інших документів, які б засвідчували право власності на вищенаведене майно, перебування транспортних засобів на балансі скаржника, та/або судового рішення про визнання права власності на це майно.

Сама лише наявність вказівки у Статуті ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» на передачу майна Підприємству Засновником, не є належним та достатнім підтвердженням наявності у скаржника права на описане майно.

Водночас, відповідно до частин 5, 6 статті 52 Закону №1404-VIII у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

У разі якщо на зазначене у частині п`ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер`єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об`єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в Додатку до цього Закону (стаття 55 Закону №1404-VIII).

Так, листом ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» від 13.11.2018 №01-1921/13, який адресовано Головному державному виконавцю Галицького ВДВС м.Львова Левко Л.Р., надано частковий перелік транспортних засобів, які перебувають на балансі ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія», опис та арешт яких в подальшому здійснено оскаржуваною постановою.

Таким чином, враховуючи вказані законодавчі положення, Статут Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія», оскільки майно, на яке накладено арешт оскаржуваною постановою, закріплене за боржником, не виключене і не обмежене в обороті, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, таке, відповідно до чинного законодавства, може бути описано та арештовано за постановою державного виконавця на виконання виконавчих листів.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції, що позивачем не підтверджено достатніми та належними доказами факт порушення державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Левко Любовю Романівною під час винесення постанови про опис та арешт майна коштів боржника від 07.12.2018 ВП 46866100 вимог законодавства.

До того ж, частиною 1 статі 59 Закону №1404-VIII встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Підсумовуючи зазначено, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесенні постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018 ВП46866100 державний виконавець діяв правомірно, в межах наданих йому повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви правомірності винесення постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 07.12.2018 ВП46866100, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 287, 308, 310, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Надра України» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.003469 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 20.01.2020