Справа № 320/5555/19
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2019 року м.Київ № 320/5555/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенко О.Д., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області та просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову від 15.08.2019 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні № 59791604;

скасувати арешт, накладений 15.08.2019 на грошові кошти ОСОБА_1 , розміщений на зарплатному картковому банківському рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ "ПриватБанк".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що винесенням спірної постанови відповідач порушив її права на вільне володіння, користування та розпорядження грошовими коштами на її банківському рахунку, який по суті є зарплатним та має особливий статус використання. Крім того, позивачка вказує, що спірна постанова прийнята відповідачем із порушеннями процедури, а також без достатніх правових підстав, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

На думку позивача, вказані дії відповідача є протиправними та такими, що порушують її права та законні інтереси.

Через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого позов не визнає та просить відмовити у задоволенні даного позову. Також, відповідач зазначає, що позивачка, яка є боржником у виконавчому провадженні № 59791604, ухиляється від виконання рішення про стягнення з неї заборгованості у розмірі 32 977,35 грн. відповідно до вимоги про сплату боргу № Ф-10393-17V від 13.05.2019, виданої Головним управлінням ДФС у Київській області.

Крім того, відповідач у відзиві просить подальший судовий розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами та без участі уповноваженого представника.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судове засідання учасники справи не з`явились, однак про час, дату та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Київській області 13.05.2019 було складено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-10393-17V від 13.05.2019, якою визначено розмір недоїмки із внеску в сумі 32 977,35 грн.

В подальшому, у зв`язку із несплатою визначеного зобов`язання із внеску у встановлені строки вказана вимога у відповідності до положень Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 2464) та Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404), 13.08.2019 разом із супровідним листом Головним управлінням ДФс у Київській області для вжиття заходів із примусового виконання була передана до відповідача.

Відповідачем 14.08.2019 на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону № 1404 відповідно до реквізитів сторін виконавчого документа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 59791604 та постанову про стягнення із боржника виконавчого збору в сумі 3 297,73 грн.

Крім того, 14.08.2019 на підставі ст. 48 Закону № 1404 відповідачем у виконавчому провадженні № 59791604 винесено спірну постанову про накладення арешту на кошти боржника, яку відповідачем було адресовано до ряду банківських установ, у тому числі до АТ «КБ «ПриватБанк» де знаходиться банківський рахунок № 5168 7574 0586 4267 позивача.

Починаючи з вересня 2019 року АТ «КБ «ПриватБанк» здійснює блокування будь-яких видаткових операцій із цього рахунку та проводить лише операції із зарахування грошових коштів на вказаний рахунок.

18 вересня 2019 року на адресу державного виконавця у виконавчому провадженні № 59791604 було подано заяву про зняття арешту з рахунку боржника, в обгрунування якої вказала, що зазначений рахунок має особливий режим використання та призначений виключно для отримання заробітньої плати за основним місце роботи, однак листом від 25.09.2019 № 72165 у задоволенні цієї заяви позивачу було відмовлено у відповідності до ст.ст. 34, 59 Закону № 1404 та з підстав неотримання відповідачем від банків та інших фінансових установ станом на 25.09.2019 будь-яких документів, які підтверджують спеціальний режим використання карткового рахунку позивачки № 5168 7574 0586 4267 в АТ «КБ «ПриватБанк».

Не погоджуючись з такою відмовою, позивачка звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1, 3 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно із ч. 5 ст. 25 Закону № 2464 вимога органу доходів і зборів про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Таким чином, судом встановлено, що вимога № Ф-10393-17V від 13.05.2019 є виконавчим документом, направленим стягувачем (ГУ ДФС у Київській області) на адресу відповідача (органу Державної виконавчої служби України) для проведення заходів із примусового стягнення недоїмки із позивачки (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону № 1404 виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404 примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно із ч. 1 ст. 10 Закону № 1404 заходами примусового виконання рішень є:

звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону № 1404 під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону № 1404 арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону № 1404 виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно із ч. 7 ст. 26 Закону № 1404 у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1404 копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п.п. 1 - 4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону № 1404 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 1404 на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно із положеннями ст. 56 Закону № 1404 арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 відповідача було зобов`язано надати до суду належним чином засвідчену копію виконавчого провадження № 59791604.

Як вбачається з наданих матеріалів виконавчого провадження № 59791604, заява стягувача від 22.07.2019 про звернення вимоги № Ф-10393-17V до примусового виконання не містила жодних вказівок на наявність у позивачки рухомого чи нерухомого майна, а також розрахункових банківських рахунків, на які в порядку, передбаченому Законом № 1404 відповідач міг накласти арешт (в т.ч. жодних відомостей про наявність у позивачки рахунку № 5168 7574 0586 4267 в АТ «КБ «ПриватБанк»).

Крім того, матеріали виконавчого провадження № 59791604 не містять і жодних доказів вжиття державним виконавцем заходів з розшуку та виявлення коштів/майна боржника, як-то передбачено ст.ст. 13, 24, 48, 56 Закону № 1404 в період з моменту відкриття виконавчого провадження до винесення оскаржуваної постанови про арешт коштів (майна) боржника.

Натомість, із п. 2 резолютивної частини оскаржуваної постанови від 15.08.2019 вбачається, що відповідачем було прийнято рішення про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку (ах) в тому числі карткових та депозитних (вкладних), як в національній так і в іноземній валюті: в тому числі на карткові та вкладні (депозитні) рахунки, як в національній валюті так і в іноземній валюті, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Із супровідного листа до вказаної постанови вбачається, що цей документ виконавчого провадження адресований відповідачем до ряду банківських установ України без вказівки, чи має боржник відкриті рахунки/грошові кошти на зберіганні у них, чи ні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова від 15.08.2019 була прийнята з порушеннями процедури та строків винесення, оскільки матеріали справи не містять інформації про вказівку стягувачем рахунків чи майна, на яке слід накласти арешт для забезпечення примусового виконання вимоги, а відповідач, в свою чергу, не надав суду жодних доказів вжиття ним заходів із розшуку та виявлення майна та коштів позивачки. Натомість, відповідач наклав арешт на будь-яке майно і кошти, які належать чи можуть належати ОСОБА_1 в майбутньому (як реально, так і гіпотетично), порушуючи при цьому принципи правової визначеності, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Крім того, оскаржувана постанова всупереч вимогам Закону № 1404 була прийнята на наступний день після відкриття виконавчого провадження № 59791604, оскільки законодавство вимагає винесення таку постанову у строки не пізніше наступного дня з моменту виявлення такого майна/коштів.

Також, в порушенням вимог Закону № 1404, відповідачем не було вчинено дії щодо встановлення ресурсів для стягнення з позивача боргу, направлено запити щодо наявності відкритих рахунків та встановлено їх призначення.

Щодо особливостей правового режиму коштів позивача на рахунку № 5168 7574 0586 4267 в АТ «КБ «ПриватБанк» суд зазначає наступне.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідки ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» від 19.09.2019 № 1386, витягу із трудової книжки ОСОБА_1 , довідок ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» від 24.09.2019 № 01-00000760, від 24.09.2019 № 01-00000761, від 24.09.2019 позивач з листопада 2017 року по даний час офіційно працевлаштована у ТОВ «НОВУС УКРАЇНА» на посаді продавця продовольчих товарів магазину.

Відповідно до довідки АТ «КБ «ПриватБанк» від 18.09.2019 № 1UFVDPT29S079VPS позивач отримує на розрахунковий банківський рахунок № 5168 7574 0586 4267 заробітну плату від ТОВ «НОВУС УКРАЇНА». Інші зарахування на карту не надходять.

Зазначене підтверджується і випискою по картковому рахунку № 5168 НОМЕР_2 4267 в АТ «КБ «ПриватБанк» від 13.09.2019 № N7DHDHQAHORTTL3D за період з 01.12.2017 по 13.09.2019.

Таким чином, судом встановлено, що картковий рахунок позивачки № 5168 7574 0586 4267 в АТ «КБ «ПриватБанк» є зарплатним, за призначеним - для виплати та отримання позивачем заробітної плати за основним місцем роботи.

Статтею 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом; громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 № 95, ратифікованої Україною 04.08.1961, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Частиною 1 ст. 115, ч. 5 ст. 97 Кодексу законів про працю України (із змінами та доповненнями, далі - КЗпПУ), ч. 3 ст. 15, ст. 22, ч.ч. 1, 6 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 КЗпПУ при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Проаналізувавши наведені вище норми права, суд приходить до висновку, що зобов`язання із сплати заробітної плати мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, а тому на кошти, цільовим призначенням яких є оплата праці, мають спеціальний (особливий) правовий статус і звернення стягнення на них має відбуватись в рамках особливої правової процедури, в порядку і в розмірах, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1404 виконавчий документ про стягнення періодичних платежів може бути самостійно надісланий стягувачем безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю, фізичній особі, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно із ч. 4 ст. 7 Закону № 1404 підприємства, установи, організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, зазначені у ч. 1 цієї статті, за заявою стягувача зобов`язані здійснювати відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника у розмірі, визначеному виконавчим документом, з урахуванням положень ст. 70 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 підставою для зняття арешту з майна або його частини державним виконавцем є отримання державним виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Тобто, державний виконавець знімає арешт з майна боржника на підставі п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404 за наступних обов`язкових умов:

отримання документального підтвердження про те, що конкретний рахунок має спеціальний режим використання;

заборона на звернення стягнення, визначена законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону № 1404 не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно із ч. 2 ст. 48 Закону № 1404 забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до ст.ст. 19-1 та 26 - 1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 15 - 1 Закону України «Про електроенергетику», та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

В той же час суд зауважує, що при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що також призводить до порушення конституційних прав громадян.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 70 Закону № 1404 із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Таким чином, накладення арешту на картковий банківський рахунок позивача № 5168 7574 0586 4267 у АТ КБ «ПриватБанк» відповідно до оскаржуваної постанови від 15.08.2019 унеможливлює отримання ОСОБА_1 залишкових коштів від ТОВ «НОВУС УКРАЇНА», після стягнення максимально можливої місячної суми 20 % із заробітної плати в рахунок погашення заборгованості у виконавчому провадженні № 59791604.

Суд визнає, що неспівмірний арешт зарплатного банківського рахунку № 5168 7574 0586 4267, накладений оскаржуваною постановою від 15.08.2019, порушує права позивача в частині вільного розпорядження і володіння нею своєю власністю, на яку згідно із ст. 70 Закону № 1404 не може бути звернуто стягнення (а саме - до 80 % щомісячної заробітної плати, яка надходить на цей рахунок).

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами. 1, 4 ст. 73 КАС України регламентовано, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б спростували доводи позивача, не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про арешт коштів боржника від 15.08.2019 у виконавчому провадженні № 59791604 щодо накладення арешту на картковий банківський рахунок № 5168 НОМЕР_2 4267 в АТ КБ «Приватбанк».

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивачем при поданні даного адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції № 1758-5862-8691-9969 від 25.10.2019 року, суд вважає за можливе стягнути дану суму на користь позивача.

Крім того, позивачем було подано клопотання повернення помилкового сплаченого судового збору, з огляду на наявний у справі документально підтверджений факт сплати позивачкою судового збору за розгляд справи № 320/5555/19 в розмірі, більшому ніж встановлено Законом України «Про судовий збір» відповідно до квитанції № 39 від 04.10.2019 року, та клопотанням позивача про повернення судового збору, на підставі п. 1 ч.1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе повернути позивачці із Державного бюджету надміру сплачену суму судового збору в розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 90,139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Білоцерківського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області від 15.08.2019 про арешт коштів боржника - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 59791604.

Скасувати арешт, накладений постановою державного виконавця Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15.08.2019 у виконавчому провадженні № 59791604 на грошові кошти ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), розміщені на зарплатному картковому банківському рахунку № НОМЕР_1 у АТ КБ «ПриватБанк».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ().

Поверенути ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України помилоково сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. відповідно до квитанції від 04.10.2019 № 39.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Головенко О.Д.