Справа № 824/1550/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 січня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1550/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши заяву Новодністровської міської ради Чернівецької області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Новодністровської міської ради Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ архітектури та містобудування Новодністровської міської ради Чернівецької області, про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , фізична особа - підприємець ОСОБА_2 , фізична особа - підприємець ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до Новодністровської міської ради Чернівецької області про визнання протиправним та скасування рішення №176 від 25 липня 2019 року "Про заборону видачі паспортів прив`язки під тимчасові споруди у м. Новодністровськ".

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 03 січня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, а також, зокрема, вирішено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

17 січня 2020 року до суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Згідно змісту заяви, на думку відповідача дану справу недоцільно розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки адміністративний позов подано фізичними особами - підприємцями спільно, рішення по даній справі може вплинути як на права та обов`язки інших суб`єктів підприємницької діяльності, що мають намір розмістити тимчасову споруду в м. Новодністровськ, так і на права та обов`язки Новодністровської міської ради як органу місцевого самоврядування, а також враховуючи, що при розгляді справи відповідачем буде заявлено клопотання про виклик свідків, надання відповідних висновків щодо правомірності видачі паспортів прив`язки в тому числі право на землекористування (використання паспорта прив`язки на тимчасові споруди без правовстановлюючого документу), дотримання норм пункту 1.14 Розділу ІІІ Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, та інше, що буде викладене в матеріалах відзиву на адміністративний позов.

Відтак, посилаючись на положення частин четвертої, п`ятої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідач просить суд постановити ухвалу про проведення розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Розглянувши заяву Новодністровської міської ради Чернівецької області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору у даній справі є рішення вісімдесят третьої сесії VII скликання Новодністровської міської ради №176 від 25 липня 2019 року "Про заборону видачі паспортів прив`язки під тимчасові споруди у м. Новодністровськ", яким заборонено відділу архітектури і містобудування Новодністровської міської ради з 30 липня 2019 року видавати паспорти прив`язки під тимчасові споруди згідно плану-схеми м. Новодністровськ, заборонено будівництво тимчасової споруди за №4, 5 (паспорт прив`язки виданий ФОП ОСОБА_1 ), зобов`язано ФОП ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду №4,5 та звільнити земельну ділянку від тимчасової споруди, паспорти прив`язки під тимчасовими спорудами видавати за погодженням Новодністровської міської ради, після прийняття відповідного рішення.

Частинами першою-третьою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років".

Крім цього, частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно частини другої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Так, частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, зважаючи на наведені норми, враховуючи предмет даного позову та суть спірних відносин, суд зазначає, що дана адміністративна справа не віднесена Кодексом адміністративного судочинства України до жодної з категорій справ, визначених частиною четвертою статті 257 та частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, які необхідно розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Водночас згідно пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Таким чином, вирішення питання за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись адміністративна справа, враховуючи при цьому наведені вище норми процесуального права, належить до виключної компетенції суду, про що зазначається в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин, враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судом було вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, про що і зазначено в ухвалі про відкриття провадження від 03 січня 2020 року.

Враховуючи викладене, вимога відповідача про розгляд цієї справи за правилами загального позовного провадження є безпідставною та не ґрунтується на нормах закону, а тому відповідна заява задоволенню не підлягає. Посилання відповідача при цьому на положення частин четвертої, п`ятої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковими.

Так, згідно указаних норм якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Якщо відповідач не подасть у встановлений судом строк такі заперечення, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк із поважних причин.

Отже, наведеними нормами передбачено право відповідача на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Водночас подання такої заяви можливе лише в установлений судом строк.

У зв`язку з цим необхідно звернути увагу на положення частин першої - третьої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких:

Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною першою статті 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно частини першої статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Отже, відповідно до зазначених процесуальних норм, суд встановлює відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження лише у тому випадку, якщо в ухвалі про відкриття провадження у справі судом буде задоволено подане позивачем клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Тобто законодавцем, фактично, надано можливість відповідачу висловити свою позицію відносно поданого позивачем разом із позовом клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, подавши заяву із відповідними запереченнями.

Між тим, оскільки в даному випадку з клопотанням про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження позивачі не звертались, то в ухвалі про відкриття провадження у справі судом і не встановлювався відповідачу строк для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішення про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження прийнято судом відповідно до положень пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 4 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, частини третьої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відтак, посилання відповідача у поданій заяві на положення частин четвертої та п`ятої статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Щодо посилань відповідача в обґрунтування недоцільності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження на подання позову не одним позивачем, можливий вплив результату розгляду справи на інших суб`єктів підприємницької діяльності та Новодністровської міської ради, заявлення клопотань про виклик свідків та витребування доказів, то такі не свідчать про обов`язковість розгляду справи за правилами загального позовного провадження в силу наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України. До того ж, сторони справи не позбавлені процесуального права подавати клопотання про виклик свідків та витребування доказів як у справах, що розглядаються за правилами загального позовного провадження, так і у справах, що розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження, з дотриманням при цьому вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо вимог та порядку подання таких клопотань.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заяви відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а тому така задоволенню не підлягає.

Поряд з цим суд вважає за доцільне звернути увагу на право сторін подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням з дотриманням при цьому вимог частини сьомої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України. Про вказане право також зазначено у пункті 2 резолютивної частини ухвали суду про відкриття провадження у цій справі.

Керуючись статтями 12, 241, 248, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Новодністровської міської ради Чернівецької області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Новодністровської міської ради Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ архітектури та містобудування Новодністровської міської ради Чернівецької області, про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк