Справа № 200/14365/19-а
Суддя: Грищенко Є.І.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р. Справа№200/14365/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грищенка Є.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач) про визнання незаконними дії щодо не зарахування при призначенні пенсії за віком стажу роботи у подвійному розмірі з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки, з 01 вересня 1999 року по 22 серпня 2000 року на посаді медсестри поліклініки, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки, з 12 липня 2004 року по 14 березня 2005 року на посаді медсестри поліклініки з обслуговування онкохворих на дому, в комунальній установі Центральна міська лікарня м. Харцизьк з 07 листопада 2005 року по 31 травня 2006 року на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики у відділенні профілактики поліклініки, з 23 квітня 2007 року по 13 червня 2008 року на посаді медсестри пульмонолога в поліклініки з обслуговування дорослого населення, зобов`язання перерахувати пенсію за віком з урахуванням стажу роботи в подвійному розмірі з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки, з 01 вересня 1999 року по 22 серпня 2000 року на посаді медсестри поліклініки, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки, з 12 липня 2004 року по 14 березня 2005 року на посаді медсестри поліклініки з обслуговування онкохворих на дому, в комунальній установі Центральна міська лікарня м. Харцизьк з 07 листопада 2005 року по 31 травня 2006 року на посаді медсестри кабінету функціональної діагностики у відділенні профілактики поліклініки, з 23 квітня 2007 року по 13 червня 2008 року на посаді медсестри пульмонолога в поліклініки з обслуговування дорослого населення.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку в управлінні, 14 березня 2019 року їй була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, з листа управління від 26 серпня 2019 року позивачу стало відомо, що відповідачем не було зараховано періоди роботи позивача з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 01 вересня 1999 року по 22 серпня 2000 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004, з 12 липня 2004 року по 14 березня 2005 року, з 07 листопада 2005 року по 31 травня 2006 року, з 23 квітня 2007 року по 13 червня 2008 року у подвійному розмірі у зв`язку з відсутністю відомостей, що підтверджують роботу з лікування хворих в відповідних закладах.

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними та такими, що порушують її права.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судових засідань та виклику учасників справи.

08 січня 2020 року на електрону адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача повністю заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що вказані записи у трудовій книжці не дають повної інформації щодо характеру виконуваної роботи у зв`язку з чим, пільговий характер роботи необхідно підтвердити уточнюючою довідкою, однак такі довідки не були надані позивачем. Таким чином, спірні періоди не можливо зрахувати у подвійному розмірі у зв`язку з відсутністю відомостей, що підтверджують роботу з лікування хворих в відповідних закладах.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 ), РНОКПП: НОМЕР_2 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 16 квітня 2018 року № 1437-25227.

Судом встановлено, що 14 березня 2019 року позивач звернулась до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії.

Рішенням управління від 22 березня 2019 року № 36 позивачу призначено пенсію.

З листа управління від 23 серпня 2019 року № 179/Ч-01-01-05 позивачу стало відомо, що у зв`язку з відсутністю відомостей, що підтверджують роботу з лікування хворих відповідних закладах підстави для зарахування періодів роботи з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 01 вересня 1999 року по 22 серпня 2000 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року до 12 липня 2004 року, з 12 липня 2004 року по 14 березня 2005 року, з 07 листопада 2005 року по 31 травня 2006 року, з 23 квітня 2007 року по 13 червня 2008 року у подвійному розмірі відсутні.

Позивач вважає такі дії управління незаконними, тому звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі - Закон № 1788) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме п. 20, згідно якого лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо спірних періодів роботи трудова книжка позивача НОМЕР_3 містить наступні записи:

- 16 червня 1998 року прийнята до Харцизької центральної міської лікарні на посаду дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки;

- 01 вересня 1999 року переведена медсестрою в поліклініку;

- 22 серпня 2000 року переведена дільничною медсестрою противотуберкульозного кабінету поліклініки;

- 20 липня 2001 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 18 вересня 2000 року прийнята до Харцизької центральної міської лікарні на посаду медсестри дільничної противотуберкульозного кабінету в поліклініці;

- 12 липня 2004 року переведена на посаду медсестри по обслуговуванню онкохворих на дому поліклініки;

- 14 березня 2005 року звільнення за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 07 листопада 2005 року прийнята до Комунальної установи «Центральна міська лікарня» на посаду медсестри кабінету функціональної діагностики у відділення профілактики поліклініки;

- 31 травня 2006 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України;

- 23 квітня 2007 року прийнята до Комунальної установи «Центральна міська лікарня» на посаду медсестри пульмонолога в поліклініку з обслуговування дорослого населення;

- 13 червня 2008 року звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Аналізуючи наведені положення ст. 60 Закону № 1788, суд приходить до висновку, що зарахування роботи до стажу роботи у подвійному розмірі пов`язано не з займаною посадою та посадовими обов`язками на цій посаді, а з фактом роботи в певних медичних закладах, які віднесено до закладів (відділень) охорони здоров`я, зазначених у вказаній статті Закону.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №114 від 22 червня 1995 року затверджено перелік закладів охорони здоров`я, перелік лікарських посад і перелік посад фармацевтичних працівників (втратив чинність на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України № 385 від 28 жовтня 2002 року, яким затверджено Перелік закладів охорони здоров`я).

Відповідно до положень зазначених наказів центральні міські лікарні відносяться до багатопрофільних лікарняних закладів.

Суд звертає увагу, що доказів, що Харцизька центральна міська лікарня та Комунальне підприємство «Центральна міська лікарня» у спірний період роботи позивача відносились до медичних закладів, зазначених у ст. 60 Закону №1788, робота в яких зараховувалась до стажу роботи у подвійному розмірі до суду не надано.

Надані позивач довідки від 15 березня 2018 року №01-21/500, №142 від 25 березня 2015 року, №143 від 25 березня 2015 року такої інформації також не містять.

Таким чином, не врахувавши періоди роботи позивача з 01 вересня 1999 року по 22 серпня 2000 року, з 12 липня 2004 року по 14 березня 2005 року, з 07 листопада 2005 року по 31 травня 2006 року та з 23 квітня 2007 року по 13 червня 2008 року у подвійному розмірі, відповідач діяв відповідно до вимог положень чинного законодавства.

Разом з цим, як вже зазначалось раніше, у період з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року позивач працювала на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки Харцизької центральної міської лікарні.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про боротьбу із за хворюванням на туберкульоз» туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що спричиняється міко бактеріями туберкульозу; а протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (про титуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні й інші заклади) чи їхні структурні підрозділи, у яких нада ється медична допомога хворим на туберкульоз.

Перелік протитуберкульозних закладів затверджений наказом Мі ністерства охорони здоров`я України № 514 від 16.07.2009 р. (далі - Перелік № 514).

Так відповідно до положень до Переліку №514 до противотуберкульозних закладів відносяться, зокрема, структурні підрозділи лікарняних, амбулаторно-поліклінічних та санаторно-курортних лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я: туберкульозне (протитуберкульозне, фтизіатричне) відділення, туберкульозний (протитуберкульозний фтизіатричний у т.ч. дитячий) кабінет, кабінет контрольованого лікування хворих на туберкульоз - ДОТ (Directly Observed Treatment - лікування під безпосереднім наглядом) кабінет.

Таким чином, періоди роботи позивача посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки протиправно не враховані відповідачем у подвійному розмірі.

Суд не приймає посилання представника відповідача, викладені у листі від 23 серпня 2019 року на відсутність уточнюючих довідок, оскільки трудова книжка позивача містить всі необхідні дані для зарахування періодів роботи позивача з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки Харцизької центральної міської лікарні у подвійному розмірі.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог визнавши протиправними дії управління щодо не врахування при призначенні пенсії періодів роботи позивача з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки Харцизької центральної міської лікарні у подвійному розмірі та зобов`язання управління зробити перерахунок пенсії з урахуванням періодів роботи позивача з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки Харцизької центральної міської лікарні у подвійному розмірі.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 43 від 03 вересня 2019 року, судові витрати у розмірі 384,20 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періодів роботи з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки в Харцизькій центральній міській лікарні у подвійному розмірі.

Зобов`язати Великоновосілківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) з урахуванням періодів роботи позивача з 16 червня 1998 року по 01 вересня 1999 року, з 22 серпня 2000 року по 20 липня 2001 року, з 18 вересня 2001 року по 12 липня 2004 року на посаді дільничної медсестри противотуберкульозного кабінету поліклініки Харцизької центральної міської лікарні у подвійному розмірі.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Великоновосілківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: смт. Велика Новосілка, вул. Центральна, 103, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження 15 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Є.І. Грищенко