Справа № 640/933/20
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

21 січня 2020 року м. Київ № 640/933/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

ОСОБА_1
до Міністерства юстиції України
про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13), в якому просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати наказ від 27.12.2019 № 4386/7 «Про відмову у задоволенні скарги»;

2) зобов`язати Міністерство юстиції України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 12.09.2019 вих. № 422/19-К, в інтересах якого діє адвокат Король Дмитро Володимирович на реєстраційну дію, проведену державним реєстратором ГТУЮ у м. Києві Піддібняком В.В.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність спірного наказу з огляду на наступне.

Як зазначає позивач у позовній заяві, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань йому стало відомо, що державним реєстратором ГТУЮ у м. Києві Піддібняком В.В. було внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах від 29.08.2019 № 0020930, а саме: зміна керівника юридичної особи - виключено відомості, що Президентом Федерації велосипедного спорту України є ОСОБА_1 та внесено відомості, що Президентом Федерації велосипедного спорту України є ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що як вбачається зі змісту протоколу № 3 засідання позачергової конференції громадської організації «Федерація велосипедного спорту України» від 20.08.2019 та Реєстру осіб, які брали участь в засіданні позачергової конференції громадської організації «Федерація велосипедного спорту України» від 20.08.2019 на позачерговій конференції були присутні делегати від 12 громадських організацій.

Додає, що протокол № 3 від 20.08.2019 підписаний ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позивач звертає увагу суду, що пунктом 1.1. Статуту Федерації велосипедного спорту України (далі - ФВСУ), в редакції, яка затверджена черговим засіданням конференції ФВСУ від 20.11.2015 (далі - Статут), Федерація є всеукраїнською громадською організацією спортивної спрямованості, яка об`єднує спортсменів, тренерів, суддів, інших фахівців в досягненні мети і завдань, передбачених цим Статутом.

Відповідно до пункту 1.2. Статуту, Федерація діє на засадах добровільності, спільності інтересів, рівноправності її членів (учасників), самоврядування, законності та гласності, обов`язковості виконання рішень, прийнятих згідно зі Статутом.

Пунктом 1.3. Статуту встановлено, що Федерація є всеукраїнською громадською організацією зі статусом юридичної особи, діяльність якої поширюється на територію всієї України. Федерація створена та здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про громадські об`єднання» та «Про фізичну культуру і спорт», інших законів та нормативно-правових актів України, а також цього Статуту.

Згідно до пунктів 4.3. та 4.4. Статуту, Федерація будується на засадах індивідуального членства. Індивідуальним членом Федерації може бути громадянин України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, особа віком від 14 (чотирнадцяти) років, яка заявила про своє бажання приймати участь у діяльності Федерації та взяла на себе обов`язок виконувати передбачені Статутом Федерації обов`язки, визнає принципи, мету, завдання та Статут Федерації, сплачує відповідні вступні та членські внески.

Пунктом 5.1. Статуту визначено, що органами управління Федерації є:

Конференція;

Президія;

Президент;

Перший віце-президент;

Дирекція;

Ревізійна комісія.

Керівним органом Федерації в період між Конференціями є Президія Федерації, очолювана Президентом Федерації (пункт 5.3.1. Статуту).

Згідно до пункту 5.3.2. Статуту, до складу Президії Федерації входять Президент, Перший віце-президент, Генеральний директор, Генеральний секретар, голова комісії атлетів, голова антидопінгової комісії, голова колегії суддів, державний тренер з велосипедного спорту (за посадою), а також особи, призначені особисто Президентом Федерації у кількості, що не може перевищувати 3 (три) особи.

Відповідно до пункту 5.4.6. Статуту, Президент Федерації організовує підготовку засідань Президії Федерації та Конференцій, скликає засідання Президії.

Як встановлено пунктом 5.5.4. Статуту, на час відсутності Президента Федерації та в межах наданих повноважень. Перший віце-президент за дорученням Президента виконує його повноваження.

Відповідно до пунктом 5.2.4. Статуту, позачергова Конференція скликається з ініціативи Президії Федерації, Президента Федерації, з ініціативи не менше, ніж 10 (десять) % членів Федерації або за вимогою ревізійної комісії Федерації.

Згідно з пункту 5.2.3. Статуту Федерації велосипедного спорту України, Конференція вважається правомочною, якщо на ній присутні більше половини обраних делегатів. Делегатом на Конференції може виступати дієздатна фізична особа, яка досягла 18 років та має повноваження, підтверджені належним чином. Повноваження, порядок обрання та норми представництва делегатів визначається та затверджується Президією Федерації. Президент Федерації є делегатом на Конференцію за посадою.

Пунктом 5.2.2. Статуту передбачено, що про місце, дату та час проведення, проект порядку денного Конференції, Президія Федерації інформує членів (розміщує інформацію на веб-сайті Федерації) не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до початку Конференції.

Таким чином, за висновком позивача, зі змісту процитованих положень Статуту Федерації вбачається, що членами Федерації можуть бути виключно фізичні особи, які здійснюють своє членство індивідуально, а не через будь-яких інших фізичних чи юридичних осіб.

Позивач звертає увагу суду, що як вбачається з листа ФВСУ № 449 від 15.08.2019, Федерацією не розміщалась на веб-сайті Федерації, інформації про місце, дату та час проведення, проект порядку денного такої позачергової Конференції, а тому й не визначались та не затверджувались повноваження, порядок обрання та норми представництва делегатів на позачергову Конференцію 20.08.2019.

На думку позивача, зазначене також підтверджується листами Федерації велосипедного спорту Черкаської області від 27.08.2019, Південної велосипедної ліги м. Одеса від 27.08.2019, Федерації велосипедного спорту Донецької області № 7 від 27.08.2019, Київської міської Федерації велосипедного спорту № 21 від 27.08.2019, Федерації велосипедного спорту Житомирської області № 44 від 02.09.2019, Федерації велосипедного спорту Сумської області № 4 від 04.09.2019, Сумської обласної державної адміністрації від 02.08.2019 № 01-46/8899, Управління у справах сім`ї, молоді і спорту Полтавської обласної державної адміністрації від 03.09.2019 № 1878/03-13, Управління молоді та спорту Луганської обласної державної адміністрації від 04.09.2019 № 01-09/937, Федерації велосипедного спорту Луганської області від 04.09.2019 та Житомирської обласної державної адміністрації від 04.09.2019 № 5703/2-19/40.

Позивач додає зі змісту протоколу та Реєстру до нього видно, на Конференції були присутні представники окремих юридичних осіб, які не є членами Федерації та Статутні документи яких не передбачають право таких осіб висувати делегатів на позачергову Конференцію ФВСУ та брати у ній участі.

Крім того, позивач наголошує, що більшість делегатів - фізичних осіб не були членами ФВСУ та не мали права бути обраними делегатами.

Таким чином, на думку позивача, відомості які внесені до протоколу № 3 від 20.08.2019 щодо повноважень делегатів та правомочності її проведення не відповідали вимогам Закону, Статуту Федерації.

Позивач наголошує, що аналогічне стосується й Реєстру, у якому не вказані повні прізвище, ім`я, по батькові осіб, які брали участь у Конференції та призводить до неможливості ідентифікації таких осіб та перевірку їх повноважень.

Заявник також звертає увагу суду на те, що зі змісту протоколу не вбачається, що конференцією (загальними зборами) було прийнято рішення про надання повноважень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підписання такого протоколу.

Позивач додає, що державним реєстратором було прийнято рішення від 22.08.2019 № 2428, яким було зупинено розгляд документів з тих підстав, що подані документи не відповідають вимогам закону, а саме: протокол №3 від 20.08.2019 містить підписи осіб, які не були уповноважені на підписання такого протоколу; назва юридичної особи в усіх документах зазначена неправильно.

Звертає увагу, що під час розгляду скарги на реєстраційні дії у Міністерстві юстиції України стало відомо, що після зупинення розгляду документів, особами, які підписали протокол, було здійснено виготовлення інших за своїм змістом та формою документів щодо конференції від 20.08.2019. Змінені відомості щодо присутніх делегатів, назви юридичної особи, підстав припинення повноважень Президента, повноважень осіб на підписання протоколу, що, на думку позивача свідчить про фактичну фальсифікацію документів, які подавались для проведення державної реєстрації.

Позивач зазначає, що державний реєстратор був обізнаний про зміну змісту документів, які подавались для проведення державної реєстрації, при цьому йому було відомо, що нової позачергової Конференції не проводилось.

Звертає увагу, що на момент подачі документів для проведення оскаржуваної реєстраційної дії, в ЄДР особою, що має право вчиняти дії від імені Федерації без довіреності було вказано двох осіб - Президента ОСОБА_1 та Генерального директора ОСОБА_6

Разом з тим, протокол містить посилання на рішення Конференції - «Внести зміни про Президента Федерації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань у встановленому законодавством порядку самостійно Президентом ОСОБА_2 або уповноваженими особами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ».

Проте, як стверджує позивач, в протоколі не зазначено жодних відомостей (РНОКПП, номеру та дати видачі одного з документів, передбаченого Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», згідно якого можна ідентифікувати особу представника.

При цьому, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 910/8424/17, позивач наголосив, що справу належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті, права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Відтак, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ознайомившись з поданою заявою та доданими до неї матеріалами, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

При цьому, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Суд також зазначає, що під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звертається особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 826/9341/17 (провадження № 11-318апп19), від 18.09.2019 у справі № 810/3711/18 (провадження № 11-865апп19), від 18.12.2019 у справі № 826/13961/1 (провадження № 11-190апп19).

Варто зауважити, що у даному випадку, хоча і предметом спору є оскарження наказу Міністерства юстиції України за результатами розгляду скарги позивача на реєстраційні дії державного реєстратора ГТУЮ у м. Києві Піддібняка В.В., яким було внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах від 29.08.2019 № 0020930, а саме: зміна керівника юридичної особи - виключено відомості, що Президентом Федерації велосипедного спорту України є ОСОБА_1 та внесено відомості, що Президентом Федерації велосипедного спорту України є ОСОБА_2 , заявлені позивачем підстави позову по суті зводяться та стосуються не стільки рішення Мінюсту, скільки зводяться до оцінки та переоцінки рішення Федерації, повноважності та ідентифікації присутніх на зборах учасників, правомірності (легітимності) рішення на підставі якого вносились зміни до ЄДР (протоколу № 3 засідання позачергової конференції громадської організації «Федерація велосипедного спорту України» від 20.08.2019), оскільки, як стверджує позивач, на Конференції 20.08.2019 були присутні представники окремих юридичних осіб, які взагалі не є членами Федерації та Статутні документи яких не передбачають право таких осіб висувати делегатів на позачергову Конференцію ФВСУ та брати у ній участі, а більшість делегатів - фізичних осіб не були членами ФВСУ та не мали права бути обраними делегатами, відтак відомості які внесені до протоколу № 3 від 20.08.2019 щодо повноважень делегатів та правомочності її проведення не відповідали вимогам Закону, Статуту Федерації.

Більш того, в обґрунтування позовних вимог позивач також зазначив, що Федерацією не розміщалась на веб-сайті Федерації, інформації про місце, дату та час проведення, проект порядку денного такої позачергової Конференції, а тому й не визначались та не затверджувались повноваження, порядок обрання та норми представництва делегатів на позачергову Конференцію 20.08.2019, а зі змісту протоколу не вбачається, що конференцією (загальними зборами) було прийнято рішення про надання повноважень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підписання такого протоколу.

В той же час, суд наголошує, що зміст позовної заяви не містить обґрунтування позивача щодо порушення Комісією з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України прав позивача порядку розгляду скарги ОСОБА_1 , що також не дає підстав для її віднесення до справ адміністративної юрисдикції.

Натомість правомірність прийняття протоколу № 3 засідання позачергової конференції громадської організації «Федерація велосипедного спорту України» від 20.08.2019 в ході прийняття якого вирішено змінити керівника юридичної особи - громадської організації Федерація велосипедного спорту України на ОСОБА_2 , знаходиться поза межами компетенції адміністративного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 ЦК України фізичні особи мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи наведене, положення Закону України "Про громадські об`єднання" та оскільки відносини між заявником та Федерацією не мають характеру корпоративних відносин у їх звичайному розумінні, а Федерація є некомерційною (непідприємницькою) організаціє, не є господарюючим суб`єктом, сукупність наведених обставин також виключає застосування до спірних відносин (щодо юрисдикції) п. 3 ч. 1 ст. ГПК України. Так, відповідно до положень ч. 1 та ч. 3 ст. 167 ГК України: корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами; під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Виходячи із наведеного у сукупності та виходячи з характеру спірних відносин, даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим вказана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ч. 4 ст. 170 КАС України може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст.ст. 292 - 297 КАС України п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя О.А. Кармазін