Справа № 580/3375/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року справа № 580/3375/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, третя особа - відділ з питань призначення та перерахунків пенсій № 9 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірними дії та стягнення недоплаченої пенсії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, далі - відповідач), в якому просить:

-визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 01 жовтня 2017 року провести перерахунок та виплату призначеної пенсії по нормі Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" та з урахуванням у складі грошового забезпечення для обрахунку пенсії середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 9292 (дев`ять тисяч двісті дев`яносто два) гривень 34 копійок, що передує року звернення за перерахунком пенсії;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахування стажу роботи по Списку № 1 - 16 років (для розрахунку розміру пенсії в подвійному розмірі враховується стаж набутий до 01.01.2004), та додатково дорахувати 04 роки 05 місяців 21 день, для подальшого розрахунку розміру пенсії враховувати - 57 років 07 місяці 08 днів за Списком № 1;

-стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за період з 01 жовтня 2017 року по 01 жовтня 2019 року заборгованість пенсійних виплат на користь ОСОБА_1 в розмірі 68467 гривень 06 копійок, а також виплатити заборгованість, що буде накопичуватися з дня подання адміністративного позову до суду.

14.01.2020 перейдено до розгляду справи у письмове провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при проведенні перерахунку (осучасненню) пенсії позивачу, відповідачем безпідставно не враховано доплату за понаднормовий стаж, а також величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% в порівнянні з величиною 1%, що є прямим звуженням вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що відповідачем здійснено перерахунок пенсії за віком позивачу з 01.10.2017 відповідно до норм чинного законодавства. Що стосується вимоги позивача додатково дорахувати 04 роки 05 місяців 21 день, для подальшого розрахунку розміру пенсії врахувати - 57 років 07 місяці 08 днів за Списком №1, представник відповідача зазначив, що згідно матеріалів пенсійної справи, загальний страховий стаж роботи позивача складає 53 роки 02 місяці, в тому числі стаж роботи по Списку №1 - 20 років до 21.05.2007 року зараховано в подвійному розмірі, таким чином підстав для врахування не має.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Черкаської області з 01.08.2008 та отримує пенсію за віком за списком № 1 з 23.04.1999 по 31.07.2008 перебувала на обліку управління Пенсійного України в м. Кривому Розі. Обчислення пенсії, здійснено із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

На виконання Закону України № 2148 «Про внесення змін до деяких за України щодо підвищення пенсії» з 01.10.2017 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,0 %.

На вказане звернення позивача щодо перерахунку пенсії відповідач повідомив, що позивачу здійснено перерахунок пенсії за віком з 01 жовтня 2017 року із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% та з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки. Застосування показника величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% законодавством не передбачено. При цьому, підстав для застосування до розрахунку пенсії показника середньої заробітної плати за 2017 рік не має.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (дала - Закон № 1058) розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1,35%) за формулою наведеною в статті.

Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у частині першій ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: "За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%".

Відповідно до ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абз. 1 цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79,00 грн.

Відповідно до ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058, з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 набрав законної сили 11.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058 до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, тоді як при призначенні вперше пенсії в період з 01.10.2017 по 31.12.2017, зокрема, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Судом встановлено, що позивачу пенсія за віком призначена з 23.04.1999.

А тому, враховуючи, що пенсія призначена позивачу відповідно до норм Закону №1058 до набрання чинності Законом № 2148, остання підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058 та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Однак, згідно із положеннями абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

При цьому, при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Тобто, доводи позивача про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1,35% призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, спростовуються вищевикладеним.

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Відтак, доводи про звуження прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 по справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії").

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач діяв межах, на підставах та у спосіб встановлений чинним законодавством та правомірно здійснив перерахунок належної позивачу пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% , а тому підстави для задоволення позовних вимог в цій частитні відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 19.09.2018 у справі № 825/1898/18, від 03.10.2018 у справі № 805/3188/18-а, від 08.01.2019 у справі №2340/2946/18 та від 25.04.2019 у справі № 0840/3529/18.

Що ж стосується зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести перерахування стажу роботи по Списку № 1 - 16 років (для розрахунку розміру пенсії в подвійному розмірі враховується стаж набутий до 01.01.2004), та додатково дорахувати 04 роки 05 місяців 21 день, для подальшого розрахунку розміру пенсії враховувати - 57 років 07 місяці 08 днів за Списком № 1 суд зазначає.

23.04.1999 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням страхового стажу 22 роки 8 місяців, у тому числі 12 років 5 місяців - робота за Списком №1. Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати на посадах, які передбачені списком № 1.

З 01.01.2004 набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Розмір пенсії Позивача з 01.01.2004 перераховано відповідно до Закону.

Відповідно до статті 24 Закону №1058-ІV (у редакції чинній на момент призначення пенсії позивачу), страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно частини 4 статті 24 Закону №1058-ІV - за кожний повний рік стажу роботи, до набрання чинності цим Законом, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2 з 01.01.2004, з 01.01.2006, 01.03.2008 проведено перерахунки пенсії з урахуванням періодів роботи за Списком № 1.

Згідно зі статтею 24 Закону №1058-ІV у редакції, чинній на дату перерахунку (01.03.2008), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до роботи для призначення пенсії до набрання чинності Законом №1058-ІV зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством що діяло раніше. За кожний повний рік стажу роботи, до набрання чинності цим Законом, на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Таким чином, роки роботи за Списком № 1 до страхового стажу в подвійному розмірі зараховано до 31.12.2003.

Для розрахунку розміру пенсії в подвійному розмірі, відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058-ІV, враховується стаж за Списком №1 набутий саме до 01.01.2004 року.

Статтею 24 Закону №1058-ІV, у редакції, чинній з 16.09.2008, встановлено, що за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Зазначена норма закону застосовується, якщо особа після призначення (попереднього перерахунку) пенсії продовжувала працювати та звернулася за перерахунком пенсії після 16.09.2008.

Станом на 30.09.2017 розмір пенсії обчислено відповідно до Закону з урахуванням страхового стажу 50 років, у тому числі 17 років роботи за Списком № 1 до 31.12.2003 зараховано в подвійному розмірі (стаж враховано до 25.01.2008).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивача відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя П.Г. Паламар