Справа № 463/6800/19
Суддя: Гирич С. В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/6800/19
Провадження №2-а/463/18/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Гирич С. В.

з участю секретаря судового засідання Попович Х.І.

та позивача ОСОБА_1

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про скасування постанови інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура В.М. ЛВ10-1353 від 2 серпня 2019 року. Просить також поновити строк на оскарження постанови, оскільки отримав таку лише 13 серпня 2019 року.

Адміністративний позов мотивує тим, що 02.08. 2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Мосур В.М. винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за те, що він у цей день о 13 год.03 хв. на вул. Городоцькій, 147 у м. Львові здійснив зупинку транспортного засобу автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4 в і 33.3.34 та 15.10 (а) ПДР України. Вважає, що порушення Правил дорожнього руху не вчиняв, оскільки він здійснив зупинку транспортного засобу в районі ринку для розвантаження товару, т.я. він приватний підприємець, має на ринку кіоск та систематично завозить і розвантажує товар. В розділі 33 ПДР «Дорожні знаки» п.3.34 зазначено, що в зоні дії цього знаку забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Оскільки він здійснював розвантаження вантажу і інспектор з паркування мав це бачити, оскільки він зафіксований на одному із фото та переконатися у цьому. Вважає, що дія цього знаку на нього поширюється. Окрім того, з врахуванням вимог ДСТУ 410002002 передбачено, що дорожній знак 3.34 повинен застосовуватися із табличками 7.2.2-7.2.6,7.4.1-7.4.7, 7.5.1-7.5.6.18, які вказують напрямок дії знаки чи відстань на яку ця дія поширюється. Також можливе використання цього знаку із розміткою 1.4. Але на цій ділянці дороги по вулиці Городоцькій у м. Львові знак 3.34 не використовується разом із табличкою чи розміткою, що не допускається.

А тому, вважає постанову протиправною і просить скасувати, а провадження у справі закрити.

Окрім цього, просить поновити строк звернення із позовом до суду, оскільки такий пропущено з поважних причин, т.я. постанову інспектора він отримав по пошті лише 13.08.2019 року, а вона була надіслана простою поштою 05.08.2019 року

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі та надано відповідачу десятиденний термін на надання відзиву на позов. Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними. Так, у відповідності до п.3 розділу 33 ПДР дія дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» поширюється на той бік дороги, на якому він встановлений і дія поширюється до найближчого перехрестя за ним. Позивач здійснив зупинку транспортного знаку у зоні дії дорожнього знаку 3.34, що зафіксовано на фотографіях. Тому інспектором з паркування його притягнено до адміністративної відповідальності на законних підставах.

Посилання позивача на недотримання вимог ДСТУ 4100-2002 є безпідставним, оскільки такий втратив чинність і на час скоєного діяв ДСТУ 4100-2014, який разом із п.3 розділу 33 ПДР встановлює диспозитивність щодо додаткового обмеження зони дії знаку 3.34, а саме розміткою, знаками чи табличками.

Ухвалою судового засідання від 18.11.2019 року до участі в справі у якості співвідповідача залучено Управління безпеки міста Львівської міської ради, яке 10.12.2019 року надало суду відзив на позов, який по суті є ідентичний відзиву, який надав перший відповідач.

10.01.2020 року позивач надав суду відповідь на відзив. У відзиві підтримав свою позицію про те, що вказаний знак 3.34 дозволяє йому зупинку транспортного засобу для розвантаження вантажу у зоні дії цього знаку т.я. він є приватний підприємець, має на ринку «Привокзальний» торгове місце і систематично завозить та розвантажує товар. Окрім того, просить врахувати, що вимоги ДСТУ 4100-2002, який втратив силу, є аналогічними із ДСТУ 4100-2014, і на його переконання знак 3.34 не може використовуватися без табличок та розмітки.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні, наведеним в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відзиві на позов просять слухати справу у їх відсутності.

А тому суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані докази та з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного.

Постановою серії ЛВ10-1353 від «02» серпня 2019 року до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Суть правопорушення полягає в тому, що він у цей день о 13 год.03 хв. на вул. Городоцькій, 147 у м. Львові здійснив зупинку транспортного засобу автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.8.4 в і 33.3.34 та 15.10 (а) ПДР України.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як вбачається із адміністративного позову та пояснень позивача, останній визнає, що 13 год. 03 хв. на вул. Городоцькій, 147 у м.Львові здійснив зупинку транспортного засобу автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Даний факт підтверджується фотографіями, які були зроблені інспектором паркування у день правопорушення.

Відповідно до розділу 33 ПДР «Дорожні знаки» п.3.34 зазначено, що в зоні дії цього знаку забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Таким чином, позивач визнає, що здійснив зупинку транспортного засобу для розвантаження вантажу. Разом з тим, він помилково вважає, що правопорушення не вчиняв т.я. дія знаку на нього не поширювалася, оскільки він підприємець і розвантажував товар для магазину. Суд вважає, що позивач довільно трактує положення п.3.34 оскільки він не керував таксі, в тому числі вантажним, а саме їм дозволено посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу.

Щодо доводів позивача про недотримання ДСТУ 4100-2014 та незаконне використання знаку 3.34 без табличок та розмітки.

Відповідно до п. 3.34 знак "Зупинку заборонено" зона дії цього знака - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 Табличка 7.2.2 "Зона дії" на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3 Табличка 7.2.3 "Зона дії".

Окрім того, згідно п. 10.5.30 ДСТУ 4100-2014 у населених пунктах дорожні знаки 3.34-3.37 можна застосовувати з табличками 7.4.1-7.4.7,7.5.1-7.5.6,7.18. Разом з тим дорожні знаки 3.34-3.37 застосовуються без табличок 7.2.2-7.2.4, якщо зона їх дії поширюють з видимого місця встановлення цих знаків перехрестя чи кінця населеного пункту.

Оскільки вказаний знак на вулиці Городоцькій у м. Львові, де сталося правопорушення, встановлений в такий спосіб, що зона дії поширюється до видимого перехрестя, суд погоджується із доводами відповідачів про те, що вказаний знак використовується без табличок 7.2.2-7.2.4 правомірно, оскільки діє від місця встановлення до перехрестя і обмежувати його дію вказаними табличками необхідності не має.

Не переривається зона дії цього знаку виїздом із прилеглої території - подвір`я будинку, де стояв автомобіль позивача, а тому і в цій частині доводи позивача не є переконливими.

Таким чином, суд вважає, що позивач допустив порушення ПДР, оскільки здійснив зупинку транспортного засобу автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а тому інспектор з паркування на законних підставах виніс постанову та наклав на нього штраф.

Відповідно до положень ч,3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням встановлених обставин у справі, суд приходить до переконання, що слід залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

В частині поновлення строку на оскарження постанови, то доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки дійсно встановлено, що постанова винесена 02.08.2019 року, скерована позивачу 05.08.2019 року, отримана ним 13.08. 2019 року, а з позовом він звернувся 14.08.2019 року. Тому строк звернення з позовом в суд пропущено з поважних причин і його слід поновити.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 94, 241-246, 286 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосура Віталія Миколайовича, Управління безпеки міста Львівської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушеннявідмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в порядку, передбаченому ст. 297 КАС України, з врахування особливостей, передбачених ч.6 ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дані сторін у справі:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: інспектор з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Мосур Віталій Миколайович, 79005, м. Львів, вул. Зелена, 9;

відповідач: Управління безпеки міста Львівської міської ради, місцезнаходження: 79005, м. Львів, пл.Ринок, 1, .

Суддя: Гирич С. В.