Справа № 640/24451/19
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ № 640/24451/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Пенсійного фонду України

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови від 14.11.2019р. ВП № 58979878

про накладення штрафу в сумі 10 200,00 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Пенсійний фонду України звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі - Відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 14.11.2019р. ВП № 58979878 про накладення штрафу в сумі 10 200,00 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2019р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на протиправність постанови про накладення штрафу, оскільки листом від 05.06.2019р. № 17064/06-30 позивач повідомив відповідача про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2018р. у справі № 826/3594/18 добровільно до відкриття виконавчого провадження, тому державний виконавець за відсутності на те підстав виніс постанову про накладення штрафу.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши, що державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог закону, що регулюють виконавче провадження.

Також на виконання вимог ухвали суду від 14.12.2019р. відповідачем подано матеріали виконавчого провадження ВП № 58979878.

Дослідивши матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.04.2019р. відкрито виконавче провадження № 58979878 про примусове виконання виконавчого листа № 826/3594/18 від 05.04.2019р., виданого Окружним адміністративним судом м. Києва. Також вказаною постановою боржника (УПФ) було повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 05.06.2019 № 17064/06-30 Пенсійний фонду України повідомив державного виконавця, що на виконання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 25.04.2019р. у ВП № 58979878 та на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2018р. у справі № 826/3594/18, Пенсійним фондом України добровільно до відкриття виконавчих проваджень вчинено дії по контролю, що полягають у перевірці правильності пенсійного забезпечення осіб, що були позивачами у цій судовій справі, зокрема, ОСОБА_1 , у тому числі за період з 01.01.2014 по 02.08.2014, проведених на виконання рішень судів про перерахунок пенсії. Перевірка проведена за матеріалами електронних пенсійних справ, інформацією, отриманою від органів Фонду, де ці особи перебувають на обліку. Вказаний лист було отримано відповідачем 11.06.2019р.

Постановою головного державного виконавця від 30.09.2019р. ВП № 58979878 постановлено накласти на боржника, за невиконання рішення суду без поважних причин, штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн.

Постановою головного державного виконавця від 14.11.2019р. ВП № 58979878 постановлено накласти на боржника, за повторне невиконання рішення суду без поважних причин, штраф на користь держави у розмірі 10 200,00 грн.

Оскаржувана позивачем постанова від 14.11.2019р. ВП № 58979878 прийнята на підставі ч.2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", за повторне невиконання рішення суду без поважних причин, оскільки станом на 14.11.2018р. інформації стосовно виконання рішення суду боржником не надано.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016р. (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з приписами частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, Законом № 1404-VIII прямо передбачене повноваження державного виконавця на винесення постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення.

При цьому, саме на боржника покладається обов`язок повідомлення державного виконавця про його виконання. Так, згідно ч.4 ст.19 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

У цьому випадку, перевірка державного виконавця факту виконання рішення боржника полягає саме у перевірці наявності повідомлень від боржника про самостійне виконання рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що листом від 05.06.2019р. № 17064/06-30 позивач повідомив відповідача про виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.10.2018р. у справі № 826/3594/18 добровільно до відкриття виконавчого провадження, тому державний виконавець за відсутності на те підстав виніс постанову про накладення штрафу. Позивач зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2018 р. у справі №826/3594/18 не передбачено жодних заходів примусового характеру зі сторони державного виконавця, тому підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Проте судом встановлено, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2018 р. у справі №826/3594/18 позов задоволено частково. Зобов`язано Пенсійний фонд України вчинити дії по контролю за здійсненням територіальними органами дій по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 Трофимовичу, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пенсій у розмірі визначеному статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2018 р. у справі №826/3594/18, на виконання якого видано виконавчі листи, з приводу виконання яких виник спір:

«як встановлено під час розгляду справи, пенсія позивачам за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 підлягала виплаті у розмірі та на підставі статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, територіальними управліннями відповідні перерахунки здійснені не були, що підтверджується наданими відповідями територіальних органів на запит Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України, зі свого боку, будь-яких дій щодо контролю виплати пенсій позивачам згідно із Законом за цей період не вчинив (хоча заяви позивачів надходили й після 2014 року до ПФУ). Доказів зворотнього суду не пред`явлено.

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що в межах даної адміністративної справи позивачами не визначено відповідачами у справі територіальні органи, а позивачі обрали спосіб захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду з позовом до Пенсійного фонду України, як центрального органу виконавчої влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зобов`язання Пенсійний фонд України вчинити дії по контролю за здійсненням територіальними органами дій по нарахуванню та виплаті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 пенсій у розмірі визначеному статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 02.08.2014».

Таким чином, під час розгляду вказаної справи у справі №826/3594/18 судом чітко роз`яснено, в чому полягає здійснення контролю Пенсійного фонду України за здійсненням територіальними органами дій по нарахуванню та виплаті пенсій стягувачам за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 р. - за виплатою їх у розмірі, визначеному статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і саме здійснення територіальними органами таких нарахувань та виплат буде здійсненням контролю Пенсійного фонду України за здійсненням територіальними органами згідно з судовим рішенням та виконавчими листами.

Натомість позивач згідно з матеріалами справи вважає належним виконанням рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2018р. у справі №826/3594/18 з`ясування у територіальних органів, на обліку яких знаходяться стягувачі, стану виконання перерахованих у рішенні від 04.10.2018 р. попередньо винесених судових рішень по кожному зі стягувачів, зазначаючи, що окремих судових рішень щодо виплати пенсій у розмірі визначеному статтею 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 немає.

Проте, з огляду на зміст мотивувальної частини рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2018р. у справі №826/3594/18 такі окремі рішення і не потрібні, і суд, розглядаючи вказаний спір, визнав обраний позивачами спосіб захисту порушеного права належним.

За таких обставин суд не може погодитися з позивачем, який з посиланням на отриману від територіальних органів інформацію, вважає судове рішення у справі №826/3594/18 виконаним, а орган стягнення - належним чином повідомленим про таке виконання.

Оскільки оскарження постанов про стягнення виконавчого збору, стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу обґрунтовується саме добровільним повним виконанням судового рішення, з чим суд не погоджується, суд не може і погодитися з безпідставним винесенням вказаних оскаржуваних постанов.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у державного виконавця були всі підстави для застосування до позивача штрафу за повторне невиконання судового рішення.

Сума штрафу обраховано відповідачем правильно.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено наявність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу в той час, як відповідач, як суб`єкт владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування виконав та довів правомірність та обґрунтованість прийнятих ним рішень, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, у суду відсутні правові підстави для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для їх розподілу, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій