Справа № 240/12284/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/12284/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом, в якому просить визнати протиправними дії Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області стосовно проведення з ОСОБА_1 розрахунку при звільненні з посади першого заступника голови Коростенської райдержадміністрації за пунктом 9 ст.36 Кодексу законів про працю України та зобов`язати Коростенську районну державну адміністрацію Житомирської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу відповідно до ст. 44 Кодексу законів про працю України, в розмірах встановлених для осіб звільнених за п. 5 ч.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України, у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він був призначений на посаду заступника голови Коростенської райдержадміністрації розпорядженням голови райдержадміністрації 29.01.2014 року № 9-к. В подальшому розпорядженням голови Коростенської райдержадміністрації 06.04.2015 року № 18-к, його було призначено на посаду першого заступника голови з присвоєнням відповідних рангів державного службовця, що підтверджується записами у трудовій книжці. Вказує, що 18.11.2019 року відповідно до чинного законодавства України на ім`я голови Коростенської РДА Житомирської області ним було подано заяву про припинення повноважень першого заступника голови Коростенської РДА. Голова Коростенської райдержадміністрації 02.12.2019 року видав розпорядження №21-к від 02.12.2019 року, яким припинив повноваження першого заступника голови райдержадміністрації Курилюка В.М. відповідно до п.9 ст.36 КЗпП України. Не оспорюючи самого звільнення, позивач не погоджується з виданим розпорядженням № 21-к в частині виплати вихідної допомоги яка мала бути виплачена йому відповідно до ст. 44 КЗпП України, в розмірах, встановлених для осіб звільнених за п. 5 ч.1 ст. 41 Кодексу законів про працю України. Вважає, що відповідачем порушено його права та гарантії, передбачені законодавством щодо отримання вихідної допомоги.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26 грудня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву від Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області. Зазначено, що у спірних правовідносинах, саме ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" визначені підстави припинення виконання обов`язків на займаній посаді. Вважає доводи позивача про те, що в частині виплати вихідної допомоги, яка мала бути виплачена відповідно до ст.44 КЗпП України, в розмірах встановлених для осіб, звільнених за п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки в даному випадку на спірні правовідносини поширюються положення спеціального законодавства, а саме норми ст.10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації". Тому, наголошує на тому, що вимоги позивача щодо отримання вихідної допомоги на підставі ст.44 КЗпП України є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності. Також, вказує на те, що позивач не оспорює самого звільнення, отже вважає його правомірним.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 був призначений на посаду першого заступника голови Коростенської районної державної адміністрації розпорядженням голови районної державної адміністрації від 06.04.2015 №18-К, йому присвоєно 8 ранг державного службовця, що підтверджується записом у трудовій книжці (а.с.13, 21).

23 листопада 2017 року у зв`язку з набранням 15 листопада 2017 року чинності Законом України від 09.11.2017 №2190-VIII "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань проходження державної служби", яким внесено зміни до Закону України "Про державну службу" стосовно непоширення його дії на голів місцевих державних адміністрацій, їх перших заступників та заступників, відповідно до ч. 3, 4 ст. 32 Кодексу законів про працю України позивача повідомлено під розпис про зміну істотних умов праці (а.с.15).

18 листопада 2019 року позивач подав заяву на ім`я Голови Коростенської районної державної адміністрації про припинення повноважень на посаді першого заступника голови Коростенської районної державної адміністрації відповідно до ст.10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" (а.с.16).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації від 02 грудня 2019 року №21-К звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника голови районної державної адміністрації 02 грудня 2019 року у зв`язку з припиненням повноважень на підставі п.9 ст.36 КЗпП (а.с.17).

Позивач не погоджуючись з вказаним розпорядженням в частині виплати вихідної допомоги, звернувся з даним позовом до суду. Вважає що відповідачем порушено його права та гарантії, передбачені законодавством щодо отримання вихідної допомоги при звільненні, так як вважає, що йому вихідна допомога повинна була бути нарахована на підставі ст.44 КЗпП.

Відповідно до частини першої статті 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої незалежності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Водночас питання виконання покладених на голів місцевих адміністрацій та їх заступників службових обов`язків, припинення ними наданих повноважень, права і обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України від 09.04.1999 № 586-XIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі - Закон №586-XIV).

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади (частина друга статті 1 Закону №586-XIV).

Так, повноваження голів місцевих державних адміністрацій закріплено у статті 39 Закону №586-XIV, пунктом 3 частини першої якої передбачено, що голови місцевих державних адміністрацій призначають на посади та звільняють з посад своїх заступників, керівників структурних підрозділів відповідно до статей 10 та 11 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону №586-XIV перший заступник та заступники голови районної державної адміністрації призначаються на посаду та звільняються з посади головою районної державної адміністрації за погодженням з головою обласної державної адміністрації.

Отже, голова районної державної адміністрації наділений дискреційними повноваженнями, тобто сукупністю прав та обов`язків, які дають можливість самостійно на власний розсуд і в межах закону вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень за погодженням з головою органу виконавчої влади вищого рівня, в даному випадку прийняття рішення про призначення на посаду заступника голови районної державної адміністрації або звільнення з такої посади.

У частині третій статті 10 Закону №586-XIV вказано, що перші заступники та заступники голів місцевих державних адміністрацій заявляють про припинення своїх повноважень новопризначеним головам місцевих державних адміністрацій у день їх призначення.

З урахуванням вказаних положень Закону, суд дійшов висновку, що заступник голови районної державної адміністрації зобов`язаний заявити про припинення своїх повноважень перед новопризначеним головою адміністрації в день його призначення, позаяк Закон України «Про місцеві державні адміністрації» не містить альтернативного вибору варіанту поведінки заступником голови районної державної адміністрації. Таким чином, Законом встановлено граничний термін перебування заступника голови місцевої державної адміністрації на займаній посаді.

Закон України «Про місцеві державні адміністрації» є спеціальним по відношенню до положень Закону України «Про державну службу» та не містить спеціальних вимог чи заборон звільнення заступника голови адміністрації, оскільки таке звільнення відбувається у зв`язку із припиненням ним повноважень.

Отже, при формулюванні причин звільнення позивача не мають застосовуватися норми КЗпП України (зокрема п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України), оскільки, в даному випадку, на спірні відносини поширюються положення спеціального законодавства, а саме норми Закону №586-XIV.

Відтак, звільнення заступника голови районної державної адміністрації на підставі ст.10 Закону № 586-XIV не є звільненням з ініціативи власника.

Так, ця норма містить додаткову, особливу підставу для звільнення працівника, пов`язану з його статусом, якої не містить КЗпП України чи Закон України «Про державну службу». Ця підстава законом пов`язується не з волевиявленням працівника чи голови райдержадміністрації, а з самим фактом призначення нового керівника адміністрації. Статтею 10 Закону №586-XIV для перших заступників голови райдержадміністрації передбачено обов`язок заявити про складення повноважень перед новопризначеним головою.

Пунктом 3 ч.1 ст.39 та ч.3 ст.10 Закону №586-XIV визначено, що юридичним наслідком призначення нового голови районної державної адміністрації є право останнього звільнити перших заступників та заступників голови районної державної адміністрації із займаних посад внаслідок автоматичного припинення їх повноважень, про що вони заявляють новому голові адміністрації.

Звільненню новопризначеним головою районної державної адміністрації своїх заступників на підставі ч.3 ст.10 Закону №586-XIV не може передувати дотримання певного додаткового порядку припинення їх повноважень, які не передбачені спеціальним законом як і не можуть надаватись додаткові гарантії, які спеціальним законом не передбачені.

Написання заяви про припинення повноважень є обов`язком посадової особи - заступника голови районної державної адміністрації в силу вимог ч. 3 ст.10 Закону №586-XIV та пов`язане з настанням юридичного факту, а саме: звільненням з посади голови такої державної адміністрації та призначенням на посаду нового голови, наслідком чого є звільнення заступника голови з займаної посади. Тому у цьому випадку не відбувається припинення трудового договору на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України чи п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. Відтак, поширення на спірні правовідносини приписів ст.44 КЗпП України є безпідставним.

Стосовно виплати вихідної допомоги відповідно до ст.44 КЗпП України, суд зазначає, що відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звільнення позивача з посади першого заступника голови районної державної адміністрації відбулось згідно зі ст. 10 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" у відповідності до п.9 ст.36 КЗпП. Отже, оскільки позивача було звільнено на підставі Закону України "Про місцеві державні адміністрації", а не на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України чи п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, тому суд вважає, що поширення на спірні правовідносини приписів ст.44 КЗпП України є безпідставним.

Вказана правова позиція викладена у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2019 року у справі № 802/2081/18-а.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.

За правилами частини першої статті 139 КАС України позивачу відшкодовуються судові витрати у разі задоволення позовних вимог. Оскільки у даному разі суд в задоволенні позову відмовляє, то судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (вул. Грушевського, 60/2,Коростень,Коростенський район, Житомирська область,11500) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 21 січня 2020 року.

Суддя О.Г. Попова