Справа № 160/10689/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
31 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови в зарахуванні періоду роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 - протиправними та скасувати Рішення № 3460/К-09 від 14.05.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «Про розгляд звернення».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 та перерахувати пенсію у відповідності до загального стажу ОСОБА_1 , з урахуванням стажу за період роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 18.02.2019 року вона перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і отримує пенсію по інвалідності 3-ої групи від загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В травні 2019 року позивач звернулась до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора». Однак, відповідачем безпідставно було відмовлено у перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи у колгоспі, про що зазначено у листі від 14.05.2019 р. №3460/К-09. Позивач вважає, що періоди її роботи свинаркою, а згодом малярем-штукатуром у колгоспі імені Крейсера «Аврора» належним чином підтверджено записами в трудовій книжці. Також, у трудовій книжці в розділі «Трудовое участие в общественном хозяйстве» вказані дані щодо прийнятого колгоспом річного мінімуму трудової участі, виконаного річного мінімуму трудової участі, року такого прийняття та виконання, та на підставі чого внесений такий запис до трудової книжки. Окрім того, відповідне підтверджується довідкою від 05.05.2014 року № 388, виданої ТОВ «Аврора». Поряд з цим, у вказаній довідці є відомості про кількість вироблених трудоднів, трудову участь в колективному виробництві ОСОБА_1 . З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, у відповідача також витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
23 жовтня 2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просять відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що у трудовій книжці ОСОБА_1 зазначено про прийняття в члени колгоспу ім. Крейсера «Аврора» 12.01.1980 р., але у записах про встановлений мінімум та фактично відпрацьовані дні за час роботи в колгоспі у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків. Також, самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, та періоди роботи в колгоспі завірені печаткою КСП. Враховуючи, що обчислення стажу роботи селян має певні особливості, з огляду на те, що в багатьох із них праця сезонна, слід мати на увазі, що період праці в колективному господарстві після 1965 року зараховують до стажу залежно від виконання встановленого мінімуму трудової участі. Якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховують тільки час його роботи за фактичною тривалістю. Окрім того, за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ТОВ «Аврора», яке є правонаступником колгоспу ім. Крейсера «Аврора», є діючою організацією, але на сьогодні відсутня уповноважена особа, яка має право видавати уточнюючі довідки про факт роботи в ТОВ «Аврора». Надані позивачем довідки від 05.05.2014 року підписані арбітражним керуючим Кулаковим ОСОБА_2 . ОСОБА_2 ., в той час як на сьогоднішній день підприємство є діючим та не знаходиться в процедурі ліквідації. До того ж довідки не відповідають вимогам діючого законодавства, перевірити достовірність і правильність викладених у довідці даних неможливо, у зв`язку з тим, що ТОВ «Аврора» фінансово-господарську діяльність не веде, листи не отримує, приміщення закрито, в архівний відділ Нікопольської міської ради документи на зберігання не передавалися. Зважаючи на викладене, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області діяло у спосіб та у порядок, визначеному чинним законодавством, не порушуючи при цьому права позивача, а отже позовні вимоги є не обґрунтованими.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частин 5, 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 18.02.2019 року отримує пенсію по інвалідності 3-ої групи від загального захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
03 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про обчислення стажу та перерахунку пенсії відповідно до стажу роботи.
Листом від 14.05.2019 р. за вих. №3460/К-09 Нікопольський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_1 , що підстави для зарахування періоду роботи з 15.05.1979 р. по 01.05.2000 р. до стажу роботи по довідці від 05.05.2014 р. №388, відсутні.
В обґрунтування означеної відповіді пенсійним фондом зазначено наступне.
Згідно з даними трудової книжки з 15.05.1979 по 01.05.2000 року праця у колгоспі «Аврора» (який з 03.02.1995 було перейменовано у КСП «Аврора»). У наданій трудовій книжці від 24.04.1983, на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені Крейсера «Аврора» за період з 1980 по 1985 роки у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків, а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства. Довідка від 05.05.2014 № 388, видана ТОВ «Аврора», за підписом ліквідатора ТОВ «Аврора» арбітражного керуючого Кулакова В.В. Оскільки перевірити довідку від 05.05.2014 № 388 не вбачається можливим, так як місце знаходження документів колгоспу ім. Крейсера «Аврора» не відоме, вона не може бути взята до уваги.
Не погоджуючись з відмовою відповідача зарахувати до стажу роботи для перерахунку пенсії періоду роботи з 15.05.1979 р. по 01.05.2000 р. в колгоспі імені Крейсера «Аврора» Нікопольського району Дніпропетровської області, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Так, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі - Порядок № 637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969 і затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала з 15.05.1979 року по 01.05.2000 року в колгоспі імені Крейсера "Аврора" Нікопольського району Дніпропетровської області (після реорганізації ТОВ «Аврора»), а саме:
-з 15.05.1979 року по 01.01.1980 року свинаркою в колгоспі імені Крейсера «Аврора»;
-з 02.01.1980 року по 01.05.2000 року малярем штукатуром в колгоспі імені Крейсера «Аврора».
У трудовій книжці зазначено, що з 23.04.1982 року позивач прийнята в члени колгоспу імені Крейсера «Аврора», а також зазначено про фактично виконаний та встановлений мінімум трудової участі в господарстві, тобто кількість вироблених трудоднів, а саме зазначено, що ОСОБА_1 відпрацювала:
- за 1979 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 182, при встановленому мінімумі 180,
- за 1980 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 237, при встановленому мінімумі 220,
- за 1981 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 115, при встановленому мінімумі 220,
- за 1982 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 249, при встановленому мінімумі 220,
- за 1983 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 275, при встановленому мінімумі 220,
- за 1984 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 275, при встановленому мінімумі 220,
- за 1985 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 251, при встановленому мінімумі 220,
- за 1986 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 46, при встановленому мінімумі 220 (поважна причина декретна відпустка),
- за 1987 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 264, при встановленому мінімумі 200,
- за 1988 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 291, при встановленому мінімумі 200,
- за 1989 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 236, при встановленому мінімумі 200,
- за 1990 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 278, при встановленому мінімумі 200,
- за 1991 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 258, при встановленому мінімумі 200,
- за 1992 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 279, при встановленому мінімумі 200,
- за 1993 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 281, при встановленому мінімумі 200,
- за 1994 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 277, при встановленому мінімумі 200,
- за 1995 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 233, при встановленому мінімумі 200;
- за 1996 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 274, при встановленому мінімумі 200;
- за 1997 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 271, при встановленому мінімумі 200;
- за 1998 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 281, при встановленому мінімумі 200;
- за 1999 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 255, при встановленому мінімумі 200;
- за 2000 рік - вироблених мінімумів трудової участі за рік - 267, при встановленому мінімумі 200.
Таким чином, позивач відпрацювала в повному обсязі кількість відпрацьованих мінімумів трудової участі за рік протягом 1979 2000 рр.
Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі, також Інструкція).
Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктами 1.1, 2.2, 2.4, 2.14, 2.15 Інструкції передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення; у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства, під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу, у графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво» із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду; якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: «Підприємство таке-то з такого-то числа перейменоване на таке-то», а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.
Водночас, пунктами 2.6, 2.8 - 2.10 Інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму. Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та ін. мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. У розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу.
В якості підстави для відмови в зарахуванні до стажу періоду роботи з 15.05.1979 року по 01.05.2000 року відповідачем у листі від 14.05.2019 р. за вих. №3460/К-09 та у відзиві зазначено, що у наданій трудовій книжці, на сторінці 18 у записах про кількість встановлених та відпрацьованих вихододнів у колгоспі імені Крейсера «Аврора» за період з 1980 по 1985 роки у графі 6 відсутні номери та дати особових рахунків, а також самі записи не завірені підписом керівника, деякі записи не завірені печаткою підприємства, деякі записи не завірені печаткою КСП.
Суд критично ставиться до зазначеної позиції відповідача, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеної періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується у призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Також суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
З цих же підстав не враховуються і посилання відповідача в якості підстав для відмови у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу на неналежність довідки від 05.05.2014 р. №388, виданої ТОВ «Аврора» за підписом арбітражного керуючого Кулакова В.В. як ліквідатора ТОВ «Автора».
Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 дійсно працювала з 15.05.1979 року по 01.05.2000 року в колгоспі імені Крейсера «Аврора» (після реорганізації ТОВ «Аврора»), при цьому позивач відпрацювала за вказаний період часу кількість мінімумів трудової участі за рік в повному обсязі, що підтверджується трудовою книжкою УКР № 1461027 від 24.04.1983 року.
Водночас, як уже зазначалось судом, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
За таких обставин, суд вважає, що відповідачем було протиправно не зараховано спірні періоди роботи ОСОБА_1 до страхового стажу.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача з 15.05.1979 року по 01.05.2000 року в колгоспі імені Крейсера «Аврора» (після реорганізації ТОВ «Аврора») до страхового стажу, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другоїстатті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності відмови у зарахуванні періоду роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 241-246, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 14.05.2019 року № 3460/К-09 «Про розгляд звернення», щодо відсутності підстав для зарахування періоду роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора» до стажу ОСОБА_1 та здійснити перерахунок пенсії у відповідності до загального стажу ОСОБА_1 з урахуванням стажу за період роботи з 15.05.1979 по 01.05.2000 у колгоспі імені Крейсера «Аврора».
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева