Справа № 320/4845/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року справа № 320/4845/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М.

розглянув в порядку письмового провадження у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доБориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 до Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Бориспільського об`єднаного управління пенсійного фонду України Київської області щодо не проведення починаючи з березня 2016 року перерахування пенсії ОСОБА_1 на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713);

- зобов`язати Бориспільське об`єднане управління пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 згідно п.7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) з урахуванням проведених раніше виплат, здійснивши виплату невідкладно та однією сумою.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію за вислугу років відповідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Позивач вважає, що оскільки йому призначена та виплачується пенсія за вислугу років, з 02.02.2016 як працівнику авіації і льотно-випробного складу, він має право на проведення перерахуноку пенсії на підставі підпункту «в» п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу.

Із відповідним зверненням щодо здійснення йому перерахунку та виплати пенсії звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Відповідач посилається на їх необґрунтованість та зазначає, що позивач отримує пенсію за вислугу років як працівник льотно-випробного складу відповідно до Постанови КМУ від 21.07.1992 №418, та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при льотному стажі 32 роки 9 місяців та 12 днів, та не має права на перерахунок пенсії відповідно до вказаного Порядку, оскільки в останнього відсутній спеціальний стаж роботи 25 років станом на 01.01.2004, який передбачено для здійснення перерахунку пенсії ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У задоволенні адміністративного позову просить відмовити повністю.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.09.2019 відкрите спрощене позовне провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З клопотаннями про розгляд справи у судовому засіданні учасники справи не звертались.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МВ ГУ МВС України у Київській області 27.05.2009 (а.с.10-12).

Позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , позивач одержує пенсію за вислугу років року як працівник льотно-випробного складу та цивільної авіації (а.с.13).

Відповідно до довідки виданої ТОВ «Авіаційна компанія «ІСД АВІА» від 01.02.2016 №26 літний стаж колишнього командира повітряного судна ОСОБА_1 складає 7333 год. 57 хв. (а.с.16-17).

У липні 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою щодо перерахунку йому пенсії відповідно до п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713).

Розглянувши звернення позивача, пенсійний орган, листом від 13.09.2019 №395/Р-01, повідомив йому, зокрема, що позивач не має права на вказаний перерахунок пенсії, оскільки в останнього відсутній спеціальний стаж роботи 25 років станом на 01.01.2004, який передбачено для здійснення перерахунку пенсії Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.70-71).

Позивач вважає таке рішення пенсійного органу протиправним та таким, що порушує його право на належний рівень пенсійного забезпечення, а тому звернувся із даним позовом до суду.

V. Норми права

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з п. «а» ч. 1 ст. 54 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті: працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418.

Відповідно до п.7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418 пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.

Максимальний розмір пенсій за вислугу років працівників льотно-випробного складу не може перевищувати 85 процентів заробітку. Крім того, працівникам льотно-випробного складу до пенсії за вислугу років нараховуються надбавки та підвищення, передбачені статтями 21 та 77 Закону. Заробіток для обчислення пенсій працівникам льотно-випробного складу визначається в такому порядку: а) у разі призначення (перерахунку) пенсії, яка обчислена із заробітку до 1992 року, скоригований відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20 липня 1992 р. N 395 "Про додаткове коригування рівнів державних пенсій" (ЗП України, 1992 р., N 8, ст.188) середньомісячний заробіток підвищується за коефіцієнтом, який визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на 1005 карбованців; б) якщо пенсія обчислюється з урахуванням заробітку після 1 січня 1992 р., то частина заробітку до 1 січня 1992 р. коригується відповідно до підпункту "а" цього пункту, а заробіток за кожний місяць після 1 січня 1992 р. збільшується на коефіцієнт, що визначається як частка від ділення середньої заробітної плати працівників народного господарства за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, на середню заробітну плату працівників народного господарства за відповідний місяць. З одержаної суми обчислюється пенсія за нормами, встановленими Законом України "Про внесення змін до статті 53 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; в) у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Виплата пенсії здійснюється з урахуванням абзаців четвертого та п`ятого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Так, відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08.07.2011 року передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пунктом другим розділом II Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VIII від 24.12.2015 року визначено, що дія положень даного Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються, починаючи з 01 січня 2016 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

З 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», відповідно до якого встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.

Пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом. Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

V. Оцінка суду

Спірні правовідносини, в межах даної справи, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядком призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.

Відповідно до положень ст. 57 Повітряного кодексу України екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу, до якого належать особи льотного екіпажу та екіпажу пасажирського і вантажного салону, які під час польоту постійно виконують функції з виконання процедур, передбачених керівництвом з льотної експлуатації повітряного судна; обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту повітряного судна, а також обладнання, встановленого на повітряному судні та необхідного для виконання польотного завдання; забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту повітряного судна та їх обслуговування.

Склад екіпажу визначається залежно від типу повітряного судна, характеристик і тривалості польоту, характеру операцій, для яких це повітряне судно призначене. Поіменний список членів екіпажу визначається експлуатантом перед кожним польотом. Усі члени екіпажу належать до льотного складу.

Матеріалами справи підтверджено, а саме довідкою ТОВ «Авіаційна компанія «ІСД АВІА» №26 від 01.02.2016, що ОСОБА_1 з 01.12.1988 по 03.03.2009 працював першим та другим пілотом повітряного судна, з 04.03.2009 по 21.08.2011 - пілотом-інструктором, та з 01.09.2011 по 01.02.2016 - командиром ВС (а.с.16-17).

Отже, позивач відноситься до категорії фахівців «член льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації (пілот, штурман, бортінженер, бортмеханік, бортрадист, льотчик-наглядач), оскільки він як пілот та командир повітряного судна відносився до членів екіпажу повітряного судна.

Згідно ч.1 ст. 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті.

На виконання положень статті 54 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», - Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 418 від 21 липня 1992 року «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу».

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 Переліку посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років Постанови №418 до вказаних посад належать члени екіпажів повітряних суден та інших літальних апаратів.

Під час судового розгляду справи встановлено, та відповідачем не заперечується, що посада ОСОБА_1 належить до переліку працівників льотного складу, робота яких дає право на встановлення пенсії за вислугу років відповідно до Постанови №418.

Як вбачається з протоколу №413 від 09.02.2016 позивачу призначена пенсія за вислугу років на підставі ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику льотного екіпажу (а.с.39).

У зв`язку з прийняттям Закону України від 17 листопада 1999 р. № 1222-XIV"Про внесення змін до деяких законів України "Кабінет Міністрів України у відповідній постанові від 10 лютого 2000 р. № 264 "Про порядок обчислення заробітку для призначення пенсій особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації" установив, що особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, заробіток для обчислення пенсії визначається згідно з пунктом 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу".

Таким чином, згідно вказаної норми законодавства на перерахунок пенсії на підставі пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 р. № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", мають право особи льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації, зокрема пілоти, відтак враховуючи викладене суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин в частині обрахунку середнього заробітку для обчислення пенсії позивача, мають бути застосовані положення постанови КМУ від 10 лютого 2000 р. №264 і, як наслідок, п.7 «Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу», затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року № 418.

Разом з тим, посилання відповідача на лист Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України 6401/0/14-05/02-6/10391/02-02 від 19.08.2005, відповідно до якого на осіб, яким проведено порахунок пенсії згідно з Постановою Міністрів України від 9 серпня 2005 р. № 713 «Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації» не поширюється дія положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне Пенсійне страхування» щодо обчислення страхового стажу та розміру пенсії за новою формулою, оскільки відсутній спеціальний стаж 25 років до 01.01.2004 року є необґрунтованим, оскільки обов`язок здійснення перерахунку пенсії членам льотного екіпажу повітряних суден цивільної авіації встановлюється Порядком №418, а в свою чергу роз`яснення Центральних органів виконавчої влади мають лише рекомендаційний характер, а тому не можуть бути підставою для не нарахування та не виплати пенсії позивачу.

Враховуючи матеріали справи та наведене, суд встановив, що відповідач не обґрунтовано відмовляє позивачу у перерахунку пенсії на підставі п.7 «Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації», затвердженого 21.07.1992 постановою Кабінету Міністрів України №418 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 за №713) посилаючись на ст.54 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки порядок перерахунку пенсії років працівникам льотного складу цивільної авіації регулюється саме Порядком №418.

Також, суд не бере до уваги посилання відповідача про відсутність у ОСОБА_1 спеціального стажу що встановлений до ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», скільки вказана норма встановлює тільки право позивача на призначення пенсії за вислугою років, процедура перерахунку пенсії відповідній категорії осіб регулюється Порядком №418.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до правової позиції Європейського Суду з прав людини, право на соціальні виплати є майновим правом, передбаченим статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (рішення у справі "Хонякіна проти Грузії" (Khoniakina v. Georgia), № 17767/08, пункт 72, від 19 червня 2012 року).

Також, Європейський Суд наголошував на тому, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (рішення у справі (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Крім того, Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається (Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2004 від 17.03.2004, №20-рп/2004 від 01.12.2004, №8-рп/99 від 06.07.1999, №5-рп/2002 від 20.03.2002, №20-рп/2004 від 01.12.2004).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, положення законодавства, що регулюють спірні правовідносини позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не проведення починаючи з березня 2016 року перерахування пенсії ОСОБА_1 на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню шляхом зобов`язанняБориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 згідно п.7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713).

VIІ. Висновок суду

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

IX. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про стягнення з відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Абзацом 2 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, №823/2638/18.

Сума витрат на правову допомогу у даній справі складає 15 000 грн. та підтверджується розрахунком витрат професійну правничу допомогу від 28.08.2019, та актом прийому передачі надання правничої допомоги №1/19 до договору про надання правової допомоги від 16.08.2019.

Достатніми доказами, що підтверджують надання правової допомоги є договір про надання правової допомоги, опис виконаних робіт у формі рахунку та квитанція.

Як вбачається з матеріалів справи позивач не надав доказ що підтверджує факт оплати послуг адвоката щодо надання професійної правничої допомоги (квитанція, платіжне доручення).

Отже, стягненню із бюджетних асигнувань Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на користь ОСОБА_1 підлягає лише судовий збір у розмірі 1 536, 80 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 134, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1.Адміністративний позов - задовольнити.

2.Визнати протиправною бездіяльність Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо не проведення починаючи з березня 2016 року перерахування пенсії ОСОБА_1 на підставі пп. «в» п. 7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713);

3. Зобов`язати Бориспільське об`єднане управління пенсійного фонду України Київської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2016 згідно п.7 Порядку призначення та виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 №713) з урахуванням проведених раніше виплат, та однією сумою.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місцепроживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Бориспільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (ЄДПОУ 37838060, місцезнаходження 08300, Київська обл., місто Бориспіль, вул. Головатого, будинок 4) судові витрати у розмірі 1 536, 80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата виготовлення повного тексту рішення: 23 січня 2020.

Суддя Леонтович А.М.