Справа № 480/4858/19
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. Справа №480/4858/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в Сумській області), і з урахуванням уточненої позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області;

- скасувати рішення, оформлене протоколом, про призначення пенсії за пенсійною справою - від 03.05.2018 у зв`язку із звільненням у запас;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію у зв`язку із звільненням зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України через хворобу з 03.05.2018 у розмірі 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, зарахувавши до грошового забезпечення для призначення пенсії 5305,50 грн допомоги на оздоровлення, з якої сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Позивач дізнавшись про те, що йому призначено пенсію у розмірі меншому, ніж встановлено законодавством, а саме: при призначенні пенсії не було враховано підстави звільнення, звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії у зв`язку із звільненням зі служби через хворобу, та з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення. На вказане звернення ОСОБА_1 отримав відповідь, у якій зазначено, що пенсія позивачу призначено правильно. Крім того, позивач вважає протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області, що полягає у неправомірному призначенні пенсії у зв`язку із звільненням у запас, оскільки позивач звільнений зі служби через хворобу, через що пенсія йому повинна бути призначена у розмірі 85 % відповідного грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 13.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

08.01.2020 до суду надійшов відзив (а.с.63-64), у якому відповідач проти позовних заперечує та зазначає, що розрахунок розміру пенсії позивача здійснений правильно, виходячи із 51 % від суми грошового забезпечення, враховуючи 26 років страхового стажу (50%+1%). Також, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 по справі №522/2738/17, заперечує проти вимоги щодо зарахування до грошового забезпечення при призначенні пенсії допомоги на оздоровлення, та зазначає, що при обчислені пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються один раз на місяць. Враховуючи викладене, просить відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані учасниками справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що з 01.04.1997 ОСОБА_1 проходив службу в Державній установі "Сумська виправна колонія №116" Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №80 від 17.04.2018 ОСОБА_1 був визнаний непридатним до служби в поліції (а.с.21).

Наказом Державної установи « Сумська виправна колонія № 116» Північно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 02.05.2018 №77/ОС-18 у відповідності із Законом України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», Законом України «Про національну поліцію» позивач був звільнений зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України за пп.2 п.1 ст. 77(через хворобу) (а.с.19).

Із протоколу пенсійної справи позивача вбачається, що пенсія ОСОБА_1 призначена у зв`язку із звільненням в запас (а.с.13).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою, у якій просив провести перерахунок пенсії у зв`язку із звільненням зі служби через хворобу. Також, позивач просив врахувати до грошового забезпечення, з якого нараховується пенсія, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Листом від 29.10.2019 №1957/Т-11, ГУ ПФУ в Сумській області повідомило позивача про те, що пенсія призначена згідно з пунктом "б" ст. 13 Закону №2262-ХІІ, на підставі документів, наданих Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Розрахунок пенсії здійснений виходячи із 51 % суми грошового забезпечення та враховуючи 26 років страхового стажу (а.с.14).

Позивач не погоджуючись із такими діями відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 цього Закону, здійснюються органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, що діяла на момент призначення пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільнені зі служби за станом здоров`я пенсія призначається виходячи із 55 процентів сум грошового забезпечення, а за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

З матеріалів справи, а також з матеріалів пенсійної справи судом встановлено, що документи, які засвідчують факт звільнення позивача зі служби за станом здоров`я були надані до ГУ ПФУ в Сумській області, у тому числі свідоцтво про хворобу від 17.04.2018 №80 (а.с.21, 22).

При цьому пенсія позивачу була призначена виходячи із вислуги років та без урахування звільнення за станом здоров`я. Так, розрахунок пенсії ОСОБА_1 проведено 03.05.2018 виходячи із 51 % грошового забезпечення, що підтверджується рішенням, оформленим протоколом за пенсійною справою - від 03.05.2018 (а.с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

При цьому як вбачається із позовних вимог, позивач просить зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію в розмірі 55 % від грошового забезпечення, як звільненого у зв`язку з хворобою. Однак, у зв`язку із тим, що пенсія позивачу вже була призначена у 2018 році згідно рішення ГУ ПФУ в Сумській області, оформленого протоколом про призначення пенсії за пенсійною справою - від 03.05.2018, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині щодо призначення пенсії та скасування вказаного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд вважає за необхідне для захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 55 % грошового забезпечення з дня її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.

У той же час, як вбачається із позовних вимог, позивач просить визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Сумській області стосовно ОСОБА_1 та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію в розмірі 85 % від грошового забезпечення. Однак, суд зазначає, що вказана вимога є передчасною, оскільки положення п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" мають бути враховані відповідачем при здійсненні перерахунку пенсії з дати її призначення в розмірі 55 % від грошового забезпечення. Крім того, в матеріалах справи відсутні дані щодо наявності у позивача 30 років вислуги, як зазначено ним у позовній заяві, а також відмова відповідача у перерахунку пенсії за наявності вказаної вислуги років з урахуванням положень п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Щодо позовних вимог в частині зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити пенсію у зв`язку із звільненням зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України через хворобу з 03.05.2018, зарахувавши до грошового забезпечення для призначення пенсії 5305,50 грн допомоги на оздоровлення, з якої сплачений єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Дана позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 06.02.2019 по справі №№522/2738/17 (провадження №11-806апп18) (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/80224649; постанова набрала законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає).

З огляду на викладене, а також враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги для оздоровлення, адже вказані види грошового забезпечення не були періодичними виплатами, не виплачувались щомісячно, а отже носять одноразовий характер, а тому вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення. Враховуючи викладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно статей 21, 22 Основного Закону України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України в рішенні № 10-рп/2008 від 22.05.2008 зазначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів. Враховуючи визначене у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій громадян, зокрема пенсіонерів, які отримують пенсію Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або прийняттям нових законодавчих актів.

Пенсія є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції). Так, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім того, необхідно зазначити, що частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

В пунктах 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" від 01 червня 2006 року, Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S. A. v. Belgium, рішення від 20.11.1995 року, серія А, № 332, с. 21, п. 31). Аналогічна правова позиція щодо права власності особи сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стретч проти Сполучного Королівства (Stretch - United Kingdom, № 44277/98, рішення від 24.04.2003).

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, позивач, отримуючи пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", мав законні сподівання на призначення пенсії в розмірі, який визначений законодавством без будь-яких обмежень.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги ж такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("МАLTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY" №71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Враховуючи викладене, а також відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд вважає за необхідне для захисту порушених прав позивача вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 55 % грошового забезпечення, з урахуванням положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з дня її призначення, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області суму судового збору в розмірі 768,40 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, скасування протоколу та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкіна, 1, м. Суми, 40009, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 55 % грошового забезпечення, з урахуванням положень статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з дня її призначення та з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька