Справа № 480/4330/19
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. Справа № 480/4330/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Глазька С.М.,

за участю секретаря судового засідання - Провозіна О.І.,

представника позивача - Бушти В.О.,

представника відповідача - Дудченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4330/19 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської митниці Державної фіскальної служби України, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 23.04.2019 № UA805150/2019/000097/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він уповноважив громадянина ОСОБА_2 у будь-якій країні Європи придбати на його ім`я шляхом купівлі-продажу транспортний засіб, розмитнити та перегнати придбаний транспортний засіб до України та зареєструвати його у відповідних органах реєстрації.

17.04.2019 ОСОБА_2 придбав для позивача на території Литви транспортний засіб, а саме автомобіль SKODA OCTAVIA, 2005 року випуску, за ціною 1500,00 євро.

23.04.2019 уповноваженою особою позивача до відділу митного оформлення «Конотоп», митного поста «Центральний» Сумської митниці ДФС, було подано електронну митну декларацію.

Цього ж дня позивачем було отримано від відповідача картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805150/2019/00006, а також рішення про коригування митної вартості товарів № UA805150/2019/000097/2 на суму 4117,00 євро.

Позивач вважає, що відповідач протиправно визначив вартість придбаного автомобіля за другорядним методом, тоді як позивачем надані у повному обсязі підтверджуючи документи для визначення митної вартості за першим методом та його вартість повинна складати 1500 євро.

У зв`язку з викладеним, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 19.11.2019 розгляд справи був відкладений на 03.12.2019 у зв`язку з неявкою сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що під час митного оформлення автомобіля SKODA OCTAVIA, 2005 року випуску, придбаного позивачем, встановлено порушення вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України, а саме: декларантом до митниці не подано документів на підтвердження ціни, що була сплачена за автомобіль.

Приймаючи вказане рішення відповідач свою позицію обґрунтовував тим, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, валюта - EUR, вартість 4117, тоді як позивач зазначив - 1500 євро. Тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є правомірним.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 , на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Засоріним А.І., уповноважив громадянина ОСОБА_2 у встановленому законодавством порядку у будь-якій країні Європи придбати на його ім`я шляхом купівлі-продажу транспортний засіб, розмитнити та перегнати придбаний транспортний засіб до України та зареєструвати його у відповідних органах реєстрації.

Так, як вказує позивач, 17 квітня 2019 року ОСОБА_2 придбав для позивача на території Литви транспортний засіб, а саме: автомобіль SKODA OCTAVIA, 2005 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 за ціною 1500,00 (одна тисяча п`ятсот) євро.

В підтвердження факту придбання вказаного автомобіля позивач надав: виписку із договору купівлі-продажу транспортного засобу серії RR0№06508 від 17.04.2019, рахунок-фактуру RRA№6358 від 17.04.2019 та документ, що підтверджує оплату за транспортний засіб LF WC 06400102 від 17.04.2019.

18.04.2019 автомобіль SKODA OCTAVIA було ввезено на територію України, що підтверджується митною декларацією для письмового декларування товарів, що переміщуються через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних з провадженням підприємницької діяльності.

23.04.2019 уповноваженою особою позивача до відділу митного оформлення «Конотоп», митного поста «Центральний» Сумської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію (далі - МД), якій був присвоєний номер UA805150/2019/000899, для оформлення в митний режим імпорт:

Товар № 1 - Автомобіль легковий, що був у використанні, - 1 шт. Марка SKODA. Модель OCTAVIA. Номер кузова (VIN) НОМЕР_1 . Календарний рік виготовлення 2005. Модельний рік виготовлення 2005. Тип двигуна бензиновий. Робочий об`єм циліндрів двигуна 1984см3. Тип кузова седан. Колір сірий. Місць для сидіння, включаючи місце водія 5. Колісна формула 4x2. Відповідає екологічним нормам не нижче рівня "ЄВРО-4".

Разом з митною декларацією уповноваженою особою позивача було надано наступні документи, зокрема:

рахунок фактура (інвойс) від 17.04.2019 № 6358;

договір купівлі-продажу від 17.04.2019 №06508;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28.04.2008 № НОМЕР_2 ;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 28.04.2008 №UE-K-0-l 19/08-00040;

акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу, від 18.04.2019 № UA205010/2019/317154;

квитанція від 17.04.2019;

довіреність від 12.04.2019 року ННЕ201380.

Цього ж дня позивачем було отримано від відповідача картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805150/2019/00006, а також рішення про коригування митної вартості товарів № UA805150/2019/000097/2 на суму 4117,00 євро.

Різниця між заявленою ОСОБА_1 митною вартістю автомобіля (1500,00 євро) та між відкоригованою вартістю митним органом (4117,00) становить 2617,00 євро, що по курсу НБУ на 23.04.2019 (1 євро = 30,122292 грн.) становить 78830,04 грн.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA805150/2019/000097/2 зазначено, що обставинами прийняття даного рішення та джерелами інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості є: ст. ст. 51, 53, 54, 55, 60, 61, 368 Митного кодексу України, також ст. 337 Митного кодексу України; Порядок здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015р. № 684; методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджені наказом ДФС від 11.09.2015р. № 689; Тимчасовий порядок виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затверджений постановою КМУ від 12.12.2018р. № 1077, цінова інформація АСАУР (вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел, валюта - EUR, вартість 4117).

У картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805150/2019/00006 відповідач зазначив, що основний метод не застосовувався, оскільки використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (зі змінами та доповненнями) декларанту направлено запит на надання додаткових документів. Декларантом ще надано: 1) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 2) копію митної декларації країни відправлення; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та, або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Між декларантом і митним органом проведено консультацію.

Інформація щодо митного оформлення ідентичних товарів в ЄАІС ДФС відсутня. Застосовано другорядний метод визначення митної вартості: за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. Підстави для визначення митної вартості - цінова інформація АСАУР (Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Валюта - EUR, вартість - 4117).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 53 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

У частині другій цієї статті наведений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Частиною четвертою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. При цьому, положеннями частини 6 цієї статті передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до частини першої статті 54 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 264 Митного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою коригування митної вартості відповідачем вказано: "Спрацювання форми митного контролю 105-2 - Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої в тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами TMBBD61Z662171930, валюта - EUR., вартість 4117,00".

З метою отримання від відповідача належних доказів визначення вищевказаної вартості автомобіля, суд зобов`язав відповідача надати суду копії документів в підтвердження вказаної суми, однак будь-яких копій ВМД з вказаною вартістю, відповідач суду не надав.

Тобто, суд наголошує, що в оскаржуваному рішенні взагалі не вказано чому вартість транспортного засобу, який пред`явлено до митного оформлення, нижча наявної цінової інформації та не зазначено у зв`язку з чим вказана ціна визначена відповідачем.

При цьому відповідач не бере до уваги всі подані позивачем разом з митною декларацією документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: рахунок-фактуру №RRA від 17/04/2019, договір купівлі-продажу від 17.04.2019 №06508 та квитанцію від 17.04.2019.

Заперечуючи проти врахуванням судом квитанції від 17.04.2019, відповідач вказує, що вона не містить реквізитів, які дають можливість індифікувати товар (vin код), однак відповідач не зміг пояснити у зв`язку з чим квитанція від 17.04.2019, надана у формі чеку, повинна мати вказані реквізити відповідно до законодавства країни у якій був придбаний автомобіль.

Враховуючи викладене, суд вважає, що декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митниці документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, тоді як митниця не довела, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту (методом № 1).

Також суд зазначає, що частина доводів, наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву, не зазначалась в оскаржуваному рішенні.

Посилання відповідача на те, що сума, яка заявлена декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного суду, яка висловлена в постанові від 20.02.2018 у справі №809/1884/16.

Крім того, суд наголошує, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення про визначення вартості товару, не зазначив з яким саме подібним (аналогічним) транспортним засобом (країну походження, час експорту та інше) порівнювався наведений транспортний засіб та відповідно до яких критеріїв була визначена спірна вартість транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, Сумська митниця ДФС як суб`єкт владних повноважень не довела правомірності свого рішення про коригування митної вартості товарів.

Доводи відповідача, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач фактично погодився з відкоригованою вартістю, розмитнивши вказаний автомобіль без сплати гарантійних внесків, є безпідставними, оскільки предметом оскарження в адміністративному судочинстві можуть бути рішення суб`єкта владних повноважень, які порушують права позивача та скасування яких направлено на відновлення порушеного права.

Представник відповідача в судовому засіданні на запитання суду про наслідки для позивача у разі задоволення позову, зазначив, що в даному випадку наслідки для позивача будуть позитивними, оскільки буде здійснений відповідний перерахунок митних платежів виходячи з вартості вищевказаного автомобіля - 1500 євро.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA805150/2019/000097/2, яке прийнято заступником начальника ВМО «Конотоп» МП «Центральний» Лісовим В.Л.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі ст. 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати в загальному розмірі 1212,87 грн., з судового збору плаченого при подачі відповідного позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сумської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці Державної фіскальної служби України про коригування митної вартості товарів від 23.04.2019 № UA805150/2019/000097/2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці ДФС (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, Сумська область, 40020, ) суму судового збору в розмірі 1212,87 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 20 січня 2020 року.

Суддя С.М. Глазько