Справа № 280/1923/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1923/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпраці у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (суддя Семененко М.О., м. Запоріжжя) у справі № 280/1923/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

У квітні 2019 року ФОП ОСОБА_1 звернувся суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 4 ДФС-ФС від 04.04.2019 року (а.с. 4-7).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року позовні вимоги задоволено.

Вказане рішення суду мотивоване порушенням ГУ Держпраці у Запорізькій області порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю, внаслідок чого спірна постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню (а.с. 80-83).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ Держпраці у Запорізькій області оскаржило його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що оскаржувана постанова винесена ним у відповідності до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2019 року № 209, яким передбачено, що штрафи можуть бути накладені на підставі акту документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю. Отже, спірна постанова, що винесена на підставі акту виїзної позапланової документальної перевірки позивача, яким зафіксовано порушення останнім норм трудового законодавства, є правомірною та не підлягає скасуванню. З огляду на це, просив рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 32-40).

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив у задоволенні останньої відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування своєї позиції позивач вказав на відсутність у акті перевірки ФОП ОСОБА_1 , що складений ГУ ДФС у Запорізькій області, жодних фактів на підтвердження порушення ним вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП. Водночас, на підставі вказаного акту перевірки, ГУ Держпраці у Запорізькій області було винесено оскаржувану постанову без проведення відповідної перевірки вказаного факту, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 265 КЗпП України. Відповідно, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови, що винесена ГУ Держпраці у Запорізькій області з порушенням вимог п. 5 ст. 265 КЗпП України (а.с. 109-115).

У судовому засіданні 15.01.2020 року представник позивача позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу підтримав.

Представник скаржника в судове засідання 15.01.2020 року не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представника скаржника.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що 18.03.2019 року на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист від ГУ ДФС у Запорізькій області №14562/10/08-01-13-05-09, у якому повідомлено про проведення документальних позапланових виїзних перевірок фізичних осіб-підприємців, у тому числі ОСОБА_1 , за результатами яких встановлено порушення вимог ст.24 КЗпП України та Постанови КМУ від 17.06.2015 року №413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органів про прийняття працівника на роботу», а саме: використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету (а.с.58).

Разом з повідомленням направлено Акт №118/08-01-13-05-09/ від 13.03.2019 року «Про результати виїзної документальної перевірки платника податків ФОП ОСОБА_1 з 01.11.2016 р. по 31.12.2017 р. з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», складений ГУ ДФС у Запорізькій області, яким, зокрема, зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 . ст.24 КЗпП України та Постанови КМУ від 17.06.2015 року № 413 «Про порядок повідомлення ДФС та її територіальних органам про прийняття працівника на роботу», яке полягає у використанні платником податків праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та без сплати податків до бюджету під час виплати доходів (а.с. 10-17).

22.03.2019 року уповноваженою особою ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №3ДФС, яким вирішено розглянути справу про накладення штрафу за порушення законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 265 КЗпП України, 04.04.2019 року (а.с. 59).

26.03.2019 року на адресу ФОП ОСОБА_1 направлено Повідомлення про розгляд справи №08/03.4-06/2843, яким його запрошено 04.04.2019 року прибути до ГУ Держпраці у Запорізькій області для прийняття участі в розгляді справи (а.с. 59-60).

04.04.2019 року ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 4 ДФС-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 125 190,00 грн за порушення вимог трудового законодавства, а саме ч. 3 ст. 24 КЗпП України (а.с.9).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що вона прийнята на підставі акту ГУ ДФС у Запорізькій області №118/08-01-13-05-09/ від 13.03.2019 року.

Правомірність винесення ГУ Держпраці у Запорізькій області вказаної постанови є предметом розгляду у межах цієї адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295).

У відповідності до п. 2 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пп. 6 п. 5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, крім іншого, за інформацією ДФС та її територіальних органів про факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень. Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

Згідно з п. 27 Порядку №295, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що отримання інформації від ДФС та її територіальних органів про виявлені в ході здійснення контрольних повноважень факти порушення платниками податків законодавства про працю, є підставою для призначення і проведення відповідним територіальним органом Держпраці заходів державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування. За результатами проведеного інспекційного відвідування складається акт, на який об`єкт відвідування може подати зауваження. На підставі акту, після розгляду зауважень, може бути вжито заходів до притягнення винної у допущенні порушень особи до встановленої законом відповідальності.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що уповноваженою особою ГУ Держпраці у Запорізькій області рішення про проведення інспекційного відвідування позивача, або недоцільність проведення такого заходу, не приймалось. Доказів зворотного суду не надано.

Водночас, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції та не приймає до уваги посилання скаржника на норми Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого КМУ від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок

№ 509) з огляду на таке.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, зокрема, у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Частиною 4 ст. 265 КЗпП України визначено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом пунктів 1 та 2 Порядку № 509, цей Порядок визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою ст. 265 КЗпП України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення».

Штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 265 КЗпП України, штрафи, зазначені в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути накладені центральним органом виконавчої влади, зазначеним у частині четвертій цієї статті, без здійснення заходу державного нагляду (контролю) на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

Аналізуючи зазначену норму, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що без здійснення заходу державного нагляду (контролю) відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, можуть бути накладені лише штрафи на підставі рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації.

У всіх інших випадках вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, проведення заходу державного нагляду (контролю) є обов`язковим.

В цьому випадку норми Порядку № 509 не суперечать положенням КЗпП України, оскільки в ході здійснення контрольних заходів фіскальним органом можуть бути виявлені й інші порушення законодавства про працю, окрім тих, відповідальність за які передбачена абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням позивача, що норми ч. 5 ст. 265 КЗпП мають вищу юридичну силу порівняно із нормами Порядку № 509, оскільки даний порядок є підзаконним нормативно-правовим актом, який прийнятий на виконання ст. 265 КЗпП, та не може їй суперечити.

Однак, у випадку спірних правовідносин, враховуючи, що Актом ГУ ДФС у Запорізькій області №118/08-01-13-05-09/ від 13.03.2019 року було встановлено порушення позивачем законодавства про працю, відповідальність за яке передбачена саме абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України, скаржник був зобов`язаний здійснити захід державного нагляду (контролю), а саме: провести інспекційне відвідування.

Враховуючи, що такий захід скаржником не здійснений, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скаржник діяв з порушенням порядку накладення штрафу за порушення законодавства про працю, у зв`язку з чим прийнята ним постанова про накладення штрафу № 4 ДФС-ФС від 04.04.2019 року підлягає скасуванню.

Водночас, колегія суддів при вирішенні цієї справи не приймає до уваги надане позивачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі № 280/1926/19, яке набрало законної сили, оскільки вказаним рішенням надано оцінку порушенням, що були зафіксовані актом ГУ ДФС у Запорізькій області №118/08-01-13-05-09/ від 13.03.2019 року.

Проте, оцінка по суті зафіксованих вказаним актом порушень судом першої інстанції надана не була, оскільки сторонами не було наведено відповідних аргументів в заявах по суті справи.

Матеріали апеляційної скарги також не містять доводів щодо зафіксованих ГУ ДФС у Запорізькій області у акті перевірки №118/08-01-13-05-09/ від 13.03.2019 року порушень.

Разом із цим, ч. 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі

№ 280/1923/19 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 21.01.2020 року.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов