Справа № 640/4337/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4337/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кобаля М.І.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року, колегія суддів у складі: головуючий суддя О.В. Головань, судді Т.П. Балась, Я.І. Добрянська, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці , Головного управління Держпраці у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування наказу від 15.02.2019 року №9-кт «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлення на посаді начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення по дату поновлення на роботі.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з`явились в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 29.04.2016 року наказом Державної служби України з питань праці від 29.04.2016 року №29-кт.

23.01.2019 року старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 на адресу Державної служби України з питань праці скеровано лист за №1507/24/1/1-2018, у якому повідомлено про те, що Головним слідчим управлінням НПУ здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 358 КК України та як встановлено, ОСОБА_1 є громадянином Російської Федерації, що є порушенням ч. 2 п. 6 ст. 19 Закону України "Про державну службу".

Окрім того, у листі викладено встановлені обставини щодо отримання ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації, а саме: у період часу з 10.09.2015 р. по 17.09.2015 р., з 18.10.2015 р. по 19.10.2015 р. він перебував на тимчасово окупованій території АР Крим, до якої в`їхав через КПВВ "Чонгар" (Салькове) на автомобілі марки CHEVROLET CAPTIVA, реєстраційний НОМЕР_1 .

19.10.2015 року ОСОБА_1 в приміщенні ОУ ФМС Росії по Республіці Крим в м. Керч особисто отримав паспорт громадянина Російської Федерації серії НОМЕР_2 , виданий 21.09.2015 року; громадянство набув з власної волі, зазначивши, що проживає в окупованому м. Керч за адресою: АДРЕСА_1 з 2014 року.

Вказане підтверджується відповіддю Національного центрального бюро Інтерполу в Російській Федерації на запит слідчого від 06.12.2018 року стосовно звернення щодо громадянства ОСОБА_1 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, було встановлено, що ОСОБА_1 є директором ООО "Вдохновение" (ОГРН 381), яке зареєстроване на території Російської Федерації 20.11.2015 року за адресою: АДРЕСА_3 . Засновником є дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_4

28.11.2015 року ОСОБА_1 після подачі всіх документів для реєстрації ООО "Вдохновение" на території м. Ростов-на-Дону в`їхав на територію України через КППВ "Новотроїцьке" (Бугас).

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. 2, 40, 92, 93 КПК України, ст. 19, 84 Закону України "Про державну службу", викладено прохання вирішити питання щодо можливості подальшого перебування на державній службі ОСОБА_1 .

У відповідь на лист Державної служби України з питань праці від 30.01.2019 р. №863/1/7.2-ДП-19 старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 на адресу Державної служби України з питань праці скеровано лист від 01.02.2019 року за №2534/24/1/1-2019, яким направлено для проведення службового розслідування копії матеріалів кримінального провадження №0001840, які підтверджують факт отримання ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації, а також надано дозвіл на їх розголошення.

Зокрема, до вказаного листа долучено:

-копію листа Головного слідчого управління Національної поліції України від 06.12.2018 року за №23649/24/1/1-2018 "Про надання інформації в кримінальному провадженні" до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ, у якому викладено прохання звернутися до компетентних органів Російської Федерації каналами Інтерполу з метою встановлення інформації щодо отримання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 громадянства Російської Федерації;

-копію листа від 15.01.2019 року за №ІР/14827/18/С95/1533/ЕС5/А2/1 Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України, у якому повідомлено про отримання відповіді Національного центрального бюро Інтерполу в Російській Федерації;

-копію відповіді Національного центрального бюро Інтерполу в Російській Федерації (у вигляді повідомлення з електронної пошти), згідно з якою повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації; свідчення кримінального характеру у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , а також ООО "Вдохновение", відсутні;

-копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації щодо ООО "Вдохновение" (ОГРН 381), яке зареєстроване на території Російської Федерації 20.11.2015 року за адресою: АДРЕСА_3; директор ОСОБА_1 ., засновником є дружина - ОСОБА_6 ;

-копію протоколу додаткового огляду від 15.01.2019 р., проведеного слідчим СГ ГСУ НП України у кримінальному провадженні №0001840, щодо огляду речей, вилучених за адресою: Донецька обл . , м . Словянськ, вул. Свободи, 31 (флешносій марки Transcend з описом його вмісту);

-додаток №1 до протоколу - копія контракту №05/01 від 05.01.2016 року, укладеного між ООО "Вдохновение" (м. Ростов-на-Дону) в особі ОСОБА_1 . та ООО "Пром-Уголь-Снаб" (м. Донецьк) на купівлю товару;

-додаток №2 до протоколу - картка підприємства ООО "Вдохновение";

-додаток №6 до протоколу - наказ №1 від 20.11.2015 р. про виконання ОСОБА_1 обов`язків директора ООО "Вдохновение";

-додаток №7 до протоколу - копія свідоцтва про постановку на облік російської організації у податковому органі за місцем її знаходження щодо ООО "Вдохновение";

-додаток №10 до протоколу - копія акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 24.11.2015 року щодо використання ООО "Вдохновение" приміщення на умовах оренди;

-додаток №12 до протоколу - копія листа ООО "Вдохновение" від 17.02.2016 року №17/02 на адресу начальника Митного посту МАПП Матвіїв Курган (Ростовська обл .);

додаток №28 до протоколу - остання сторінка договору між ООО "Вдохновение" та ООО "РостовТоргСтрой";

-копія доручення Головного слідчого управління Національної поліції України оперативному підрозділу (у порядку ст. 40 КПК України) від 08.01.2019 року за №276/24/1/1-2019 щодо перевірки наявності у ОСОБА_1 та його дружини громадянства Російської Федерації, керівництва та заснування ООО "Вдохновение";

-копія листа Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ від 14.01.2019 року №14/1/5-171 на адресу старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 "Щодо виконання доручення №276/24/1/1-2019", в якому повідомлено обставини набуття ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації з додатком - копією заяви про видачу паспорта громадянина Російської Федерації (форма №1П громадянина ОСОБА_1 ;

-копію листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 10.12.2018 р. на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України щодо фактів перетину ОСОБА_1 та ОСОБА_6 державного кордону України за період з 07.12.2013 року по 06.12.2018 року.

15.02.2019 року Державною службою України з питань праці прийнято наказ №9-кт "Про звільнення ОСОБА_1 ", згідно з яким відповідно до ст. 1, 19, 83, 84 Закону України "Про державну службу", у зв`язку з встановленням Головним управлінням по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ факту набуття ОСОБА_1 громадянства Російської Федерації звільнено ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу" внаслідок набуття громадянства іншої держави.

Окрім того, 15.02.2019 року Головним управлінням Держпраці у Донецькій області прийнято наказ №54-к "Про звільнення ОСОБА_1 " на підставі наказу Державної служби України з питань праці від 15.02.2019 року №9-кт.

Попередньо Державною службою України з питань праці отримано погодження на звільнення ОСОБА_1 від Мінсоцполітики (лист від 31.01.2019 року №2068/0/2-19/30) та Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військово-цивільної адміністрації) (лист від 05.02.2019 року №01/15-712/4-19).

Вважаючи наказ та його звільнення незаконним, позивач зазначив, що факт набуття ним громадянства іншої держави як підстава для звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу" мала бути встановлена суб`єктом призначення - Державною службою України з питань праці, що в даному випадку відсутнє, оскільки документи, на які посилається відповідач, містять лише інформацію про нібито набуття такого громадянства, тоді як документи, які б свідчили про отримання ним такого громадянства, звернення про його отриманням відсутні.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія судідв зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 19 Закону № 889-VIII на державну службу не може вступити особа, яка має громадянство іншої держави.

Згідно з ч. 1 ст. 83 Закону № 889-VIII державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 84 Закону № 889-VIII (в редакції станом на 15.02.2019 р.) підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є набуття громадянства іншої держави.

У випадках, зазначених у пунктах 1-4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі змістом оскаржуваного наказу від 15.02.2019 року № 9-кт "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено саме з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону №889-VIII.

Як вірно зазначив суд першої інстанці, формулювання ч. 2 ст. 84 Закону № 889-VIII, яка вимагає звільнення державного службовця у триденний строк, виключає проведення службового розслідування в принципі.

Пунктом 1 Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону України "Про запобігання корупції" прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 р. № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2017 р. № 691 визначено, що дія цього Порядку не поширюється на: державних службовців, крім випадку, визначеного абзацом п`ятим цього пункту, а за загальним правилом службове розслідування може бути призначене.

Отже, призначення службового розслідування у даному випадку не є обов`язковим.

Судом першої інстанції вірно надано оцінку листу за підписом старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України І.І.Дацьо 01.02.2019 року за №2534/24/1/1-2019, яким направлено для проведення службового розслідування копії матеріалів кримінального провадження №0001840, з вказівкою на ст. 2, 40, 92, 93 КПК України, оскільки такий лист не є розпорядчим документом, носить рекомендований характер та інформує про певні виявленні обставини.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що підтвердження чи спростування обставин наявності у особи громадянства іншої держави взагалі не може бути встановлене шляхом проведення службового розслідування, оскільки ці обставини не пов`язані з внутрішньою діяльністю суб`єкта призначення (Держпраці) та його територіального підрозділу, зокрема, перевіркою виконання особою покладених на нього службових обов`язків, а пов`язані з отриманням інформації з зовнішніх джерел.

Сам факт набуття громадянином України громадянства іншої держави не є кримінальним чи адміністративним правопорушнням, проте виключає згідно з вимогами закону можливість перебування особи на державній службі.

Суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги посилання позивача на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.02.2019 р. у справі №757/3147/19-к за результатам розгляду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_1 у кримінальному провадженні №0001840, якою у задоволенні клопотання відмовлено, оскільки даний документ не свідчить про протиправність чи незаконінсть оскаржуваного наказу про звільнення позивача з роботи.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року №2235-III добровільним набуттям громадянства іншої держави вважаються всі випадки, коли громадянин України для набуття громадянства іншої держави повинен був звертатися із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто.

Більш детально процедуру перевірки (встановлення) факту набуття особою громадянства іншої держави законодавство не визначає.

Положення п. 5, 9 Порядку проведення спеціальної перевірки стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, та посад з підвищеним корупційним ризиком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 171, не визначає питання перевірки набуття громадянства іншої країни як окремого пункту перевірки.

У даному випадку, виходячи з вимог ст. 19 Закону № 2235-III, підлягають встановленню випадки звернення позивача із заявою чи клопотанням про таке набуття відповідно до порядку, встановленого національним законодавством держави, громадянство якої набуто, документування позивача паспортом іноземної держави.

Згідно зі змістом листів Головного слідчого управління Національної поліції України від 23.01.2019 року №1507/24/1/1-2018 та від 01.02.2019 року за №2534/24/1/1-2019, а також долученими до них копіями документів, повідомлено про обставини подання позивачем заяви про набуття громадянства Російської Федерації, що підтверджується копією заяви про видачу паспорта громадянина Російської Федерації (форма №1П) громадянина ОСОБА_1 від 17.09.2015 року, що отримано Головним слідчим управлінням Національної поліції України як додаток до листа Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ від 14.01.2019 року №14/1/5-171 "Щодо виконання доручення №276/24/1/1-2019" серії 3914 №915069, виданого 21.09.2015 року 19.10.2015 року в приміщенні ОУ ФМС Росії по Республіці Крим в м. Керч, куди позивач і подавав заяву 17.09.2015 року, що підтверджується вказаною заявою, а також копією відповіді Національного центрального бюро Інтерполу в Російській Федерації (у вигляді повідомлення з електронної пошти), згідно з якою повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації, який отримано Головним слідчим управлінням Національної поліції України як додаток до листа від 15.01.2019 року за №ІР/14827/18/С95/1533/ЕС5/А2/1 Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ.

Також у наданих відповідачу Головним слідчим управлінням Національної поліції України документах міститься інформація щодо реєстрації на території Російської Федерації ООО "Вдохновение" (ОГРН 381), 20.11.2015 року за адресою: АДРЕСА_3; директор ОСОБА_1., ведення вказаним товариством господарської діяльності, що лише додатково підтверджує факт отримання позивачем громадянства Російської Федерації.

У письмових поясненнях щодо джерел походження та відповідності оригіналам документів, долучених до листа від 01.02.2019 року за №2554/24/1/1-2019 "Про надання інформації та копій матеріалів кримінального провадження за №0001840" на виконання ухвали суду від 24.06.2019 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України І.І.Дацьо повідомив суд про те, що отримані листи від Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ, Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ, Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, а також виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації щодо ООО "Вдохновение" (ОГРН 381) та протокол додаткового огляду від 15.01.2019р., наявні в оригіналах.

Щодо копії заяви про видачу паспорта громадянина Російської Федерації (форма №1П) громадянина ОСОБА_1 від 17.09.2015 року, то вказаний документ в оригіналі не може бути наявний у слідчого органу, оскільки знаходиться на території Російської Федерації.

Відповідь Національного центрального бюро Інтерполу в Російській Федерації, згідно з якою повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Російської Федерації, надана у вигляді повідомлення з електронної пошти.

Вказана відповідь не містить жодних реквізитів отриманих позивачем документів, лише підтверджує факт наявності у нього громадянства Російської Федерації, що додатково підтверджено копією заяви про видачу паспорта громадянина Російської Федерації (форма №1П) громадянина ОСОБА_1 від 17.09.2015 року, на якій вказано реквізити паспорта.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1993 р. №220 "Про Національне центральне бюро Інтерполу" взаємодія правоохоронних органів України з компетентними органами зарубіжних держав щодо вирішення питань боротьби із злочинністю, що має транснаціональний характер або виходить за межі країни, здійснюється лише через Національне центральне бюро Інтерполу.

Національна поліція виступає як Національне центральне бюро Інтерполу.

Інформацію згідно з листом Головного слідчого управління Національної поліції України від 06.12.2018 року за №23649/24/1/1-2018 "Про надання інформації в кримінальному провадженні" до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ листом від 15.01.2019 року за №ІР/14827/18/С95/1533/ЕС5/А2/1 Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ на адресу Головного слідчого управління Національної поліції України, у якому повідомлено про отримання відповіді Національного центрального бюро Інтерполу в Російській Федерації, запитано та отримано відповідно до Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженої спільним наказом №3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 року, тобто, в належний спосіб.

Інформація, отримана згідно з листом Головного управління по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБУ від 14.01.2019 року №14/1/5-171 "Щодо виконання доручення №276/24/1/1-2019", отримана на виконання доручення в передбаченому ст. 40 КПК України порядку, тобто, в належний спосіб.

Таким чином суд прийшов до правильного висновку, що отримані відповідачем докази отримано без порушення вимог чинного законодавства України та, що вказана оперативна інформація є достатньою для висновку про наявність у позивача громадянства Російської Федерації.

Згідно з постановою Верховної Ради України від 27.02.2015 року №129-VIII "Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором" постановлено затвердити відповідне звернення.

З врахуванням стану українсько-російських відносин, не є очевидним, що інформація про наявність у позивача (або іншої особи) громадянства Російської Федерації може бути достовірно встановлена шляхом звернення до компетентних органів вказаної держави в порядку надання правової допомоги, тому суд не вважає, що відсутність такої інформації безумовно свідчить про недоведення отриманою органами слідства оперативною інформацією вказаного факту.

Окрім того, колегія суддів враховує, що позивач не погодився в суді першої інстанції на витребування з Посольства Російської Федерації даних щодо наявності у нього громадянства РФ, пославшись на те, що відповідач звільнив його з порушенням вимог чинного законодавства, а тому необхідності у витребуванні таких доказів не має. Дану обставину позивач підтвердив в ході апеляційного розгляду справи, а також пояснив, що самостійно до Посольства Російчсьукої Федерації з даного приводу також не звертався і вважає, що необхідності в таких доказах не має.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши доводи позивача, викладені в адміністративеному позові, прийняв законне рішення у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, , 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кобаль М.І.

Повний текст виготовлено: 21 січня 2020 року.