Справа № 697/3221/19
Суддя: Русаков Г. С.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 697/3221/19
провадження № 2-а/697/2/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Русакова Г.С.

за участю секретаря сулового засідання Васянович Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрого Артема Васильовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, та просив суд визнати неправомірними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрого Артема Сергійовича та скасувати постанову інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрого Артема Сергійовича від 25.12.2019 серії ЕАК № 1901111 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП; судові витрати стягнути з відповідача на користь позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.12.2019 ОСОБА_1 , який подорожував на авто, зупинив інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрий А.С. та повідомив його, що він порушив правила дорожнього руху, а саме проїхав перехрестя на заборонений сигнал (поєднаний жовтий і червоний). Доводи ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу правопорушення не змінили позиції інспектора поліції, який згодом склав та вручив позивачу постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. У постанові інспектора поліції не вказано жодних доказів, які б давали підстави для винесення оскаржуваної постанови, оскільки у п.9 постанови під назвою «До постанови додається» взагалі нічого не зазначено. У зв`язку з відсутністю доказів, на підставі яких повинна була б виноситься постанова, неможливо встановити, що ОСОБА_1 порушив п.8.7.3. є) ПДР України.

Позивач переконаний, що діяв відповідно до п.16.8 ПДР України, який зобов`язує водія, що виїхав на перехрестя на дозволений сигнал світлофора, продовжити рух у вказаному напрямку незалежно від сигналу світлофора на виїзді. Стверджує, що правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП не вчиняв.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник позивача адвокат Бовшик М.Ю. в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив у якому заперечував проти задоволення позову, посилався на те, що твердження позивача є хибними, а позовні вимоги безпідставними, оскільки постанова винесена правомірно. ОСОБА_1 дійсно здійснив проїзд на заборонений жовтий сигнал світлофора, був зупинений інспектором, який назвався та виніс постанову відповідно до законодавства. Щодо судових витрат, то вважає їх неспівмірними та такими, що не підлягають до задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно постанови ЕАК № 1901111 від 25.12.2019 про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектор стапший лейтенант поліції Коцупатрий А.В. зупинив транспортний засіб DACIA SANDERO АА 4227 ЕІ, під керуванням ОСОБА_1 , який в м. Київ по вул. Івашкевича проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, порушив п.8.7.3.є. ПДР порушення проїзду на заборонений сигнал поєднаний червоний і жовтий сигнал, що забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу, чим своїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає, зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має, в тому числі, право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 293 КУпАП орган при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення може прийняти рішення про скасування постанови і закриття справи.

Досліджуючи докази у даній справі, суд зазначає, що в постанові ЕАК № 1901111 від 25.12.2019 інспектор зазначає, що водій керуючи транспортним засобом проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора а вказує на порушення п.8.7.3.є ПДР.

Згідно п.8.7.3.є ПДР України поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Згідно п. 8.7.3.г ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

На підставі вищевикладеного, суду не зрозуміло, який пункт ПДР порушив ОСОБА_1 , оскільки у оскаржувані постанові зазначено порушення ОСОБА_1 п.8.7.3.є ПДР, а зазначено, що проїхав на жовтий сигнал світлофора.

Наданий до суду диск з відеозаписом не зафіксував вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відображає події лише після зупинки транспортного засобу. Жодних інших доказів, як то рапорти, пояснення свідків про які говориться під час фіксації складання протоколу та які б свідчили про вчинення правопорушення до суду та постанови не надано.

До того, надавши до суду відзив, відповідач не спростував посилання позивача на п.16.8 ПДР України (водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді) та не надав доказів, що ОСОБА_1 проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора, а не завершував даний проїзд.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом…,який вирішить спір щодо його прав та обов`язків …».

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Срамек проти Австрії» (case Sramek v. Austria, § 36) зазначив, що орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна.

На думку суду, в даному випадку поняття «суд» може розглядатися у змістовному значенні щодо відповідача у справі, так як, останній відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» та вимог КУпАП наділений повноваженнями одноособово вирішувати справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності та застосування до неї заходу адміністративного стягнення.

Таким чином, відповідач, будучи уповноваженим діяти від імені держави, при вирішенні питання про притягнення позивача до відповідальності повинен був дотримуватися критеріїв незалежності та безсторонності, передбачених ст. 6 Конвенції.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем, поліцейським не надано суду доказів, визначених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували обставини порушення позивачем ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП,

З аналізу тексту постанови по справі про адміністративне правопорушення вбачається, що позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності без наявності відповідних доказів.

Враховуючи, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними і допустимими доказами правомірності прийнятої ним постанови, вважаю, що постанова підлягає скасуванню.

Суд всі сумніви з цього приводу тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності, що узгоджується із ч.3 ст. 62 Конституції України.

З матеріалів справи убачається, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови, було порушено норми процесуального права, в судове засідання не надано доказів порушення позивачем ПДР, за що відповідальність передбачена ч.2 ст.122 КУпАП у зв`язку з чим, суд вважає постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1901111 від 25.12.2019 такою, що підлягає скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем заявлено до стягнення 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Так, аналізуючи норми чинного законодавства та встановленні по справі обставини, враховуючи, що ОСОБА_1 , скористався своїм правом, на правову допомогу.

Дослідивши детальний опис робіт виконаних адвокатом, суд критично сприймає наданий розрахунок визначення вартості та обсягу наданих юридичних послуг:

- консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень 2 год. 1000,00 грн.;

- вивчення на надання правової оцінки письмовим документам поданих адвокату клієнтом 4 год. 2000,00 грн.;

- підготовка процесуальних документів 2 год. 1000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви та письмових доказів до позовної заяви 2 год. 1000,00 грн.,

вважає неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242-243, 245 КАС України, ст.ст. 247, 287-289 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрого Артема Васильовича про визнання протиправними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати неправомірними дії інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрого Артема Сергійовича та скасувати постанову інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України Коцупатрого Артема Сергійовича від 25.12.2019 серії ЕАК № 1901111 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції України (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий підпис Г . С . Русаков