Справа № 160/9153/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/9153/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року (м. Дніпро, суддя Турлакова Н.В.) у справі № 160/9153/18

за позовом Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

У грудні 2018 року Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.01.2018 р.

№ (а.с. 4-9).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції погодився з висновками, що викладені податковим органом у акті перевірки Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж», зокрема щодо відсутності факту здійснення нею фінансово-господарських операцій з контрагентами ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп». Відповідно, винесене на підставі вказаних висновків податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає. Також, суд зазначив, що процедурні порушення, допущені службовими особами ГУ ДФС у Дніпропетровській області при проведенні перевірки Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» не можуть бути єдиною підставою для скасування спірного рішення за умови відсутності інших доказів на спростування позиції контролюючого органу, що викладена у акті перевірки, який був складений за результатами такої перевірки (а.с. 172-176).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» оскаржила його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що судом першої інстанції не прийнято до уваги його посилання на те, що первинні бухгалтерські документи по спірним фінансово-господарським операціям були у нього вилучені правоохоронними органами на підставі протоколу обшуку, про що контролюючий орган було повідомлено листом від 20.09.2019 р. за вих.

№ 66-02. Водночас, податковим органом, в порушення норм п. 85.9 ст. 85 ПК України, вказані документи у відповідних правоохоронних органів не витребувано, терміни перевірки для їх отримання не відкладено. Таким чином, прийнявши позицію відповідача, суд першої інстанції, в порушення норм ч. 2 ст. 77 КАС України, поклав обов`язок доказування правомірності своєї позиції на скаржника.

Також, скаржник вказав на порушення податковим органом встановленого законодавством України порядку оформлення результатів документальних перевірок, оскільки акт перевірки не містить посилання на первинні бухгалтерські документи, а складений лише на підставі наявної у автоматизованих інформаційних базах податкового органу інформації, а також обставинах, що встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017р.

Крім того, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не враховано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 р. по справі № 804/8056/17, яким визнано протиправними дії відповідача щодо проведення перевірки Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж», за результатами якої винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення. Зазначене, враховуючи практику Верховного Суду з розгляду аналогічних спорів, є підставою для визнання протиправним та скасування спірного рішення.

Окрім цього, скаржник вказав на те, що вирок Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 16.06.2017 р. не може бути прийнято судом у цьому випадку як належний доказ, оскільки він стосується осіб, які не були ані керівниками, ані засновниками ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп». Разом із цим, до матеріалів справи скаржником були долучені документи, які підтверджують його активну фінансово-господарську діяльність у спірному періоді, які не були прийняті до уваги судом першої інстанції. З огляду на це, скаржник просив рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог (а.с. 179-183)

Відповідач з вимогами апеляційної скарги не погодився, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції, посилаючись на обставини, що зафіксовані актом перевірки Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж», вказав на правомірність висновків суду першої інстанції щодо відсутності факту реального здійснення фінансово-господарських операцій підприємства з контрагентами-постачальниками ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» (а.с. 216-220).

У судовому засіданні 15.01.2020 р. представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання 15.01.2020 р. свого представника не направив, з клопотанням про відкладення судового розгляду не звертався.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представника відповідача.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що на підставі наказу № 5956-п від 25.10.2017 р. та повідомлення від 25.10.2017 р. № 2586, з 02.11.2017 р., ГУ ДФС у Дніпропетровській області призначено документальну позапланову невиїзну перевірку Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість у взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» за період з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р., тривалістю 5 робочих днів.

Листом № 66-02 від 20.09.2017 р. Асоціація «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» повідомила ГУ ДФС у Дніпропетровській області про неможливість надання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки у зв`язку з їх вилученням старшим слідчим ОВС ВКР СУ ФР ДФС у Дніпропетровській області підполковником міліції Гарбуз В.С. на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2015 р. згідно з протоколом обшуку від 17.01.2015 року (первинні документи, бухгалтерські регістри, системний комп`ютерний блок та мобільний телефон по відносинах з ТОВ «Прайд Союз» та ПП «Олімп» за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р.) (а.с. 42-46).

Результати перевірки оформлені актом № 23661/04-36-14-22/32816042 від 15.11.2017 р., яким встановлено порушення

- п. 138.1.1 п. 138.1, п. 138.2 ст. 138 ПК України, внаслідок чого Асоціацією «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» занижено податок на прибуток за 2014 рік у сумі 503 379 грн;

- п.п. 14.1.201 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 198.3 ст. 198, п.п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.7 ст. 201 ПК України, внаслідок чого Асоціацією «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» занижено податок на додану вартість всього у сумі 559 309,98 грн., у тому числі за червень 2014 року у сумі 117963,4 грн., за липень 2014 року у сумі 142225,01 грн., за серпень 2014 року у сумі 127195,67 грн., за вересень 2014 року у сумі 171925,90 грн. (а.с. 10-19).

На підставі висновків зазначеного акту перевірки, та згідно з п.п. 54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58 ПК України, ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 04.01.2018 р., яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем з податку на прибуток приватних підприємств на 629223,75 грн.

Правомірність винесення відповідачем вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні спору колегія суддів, враховуючи норми законодавства, що були чинні на час виникнення спірних взаємовідносин, виходить з наступного.

Підпунктом 14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.

Відповідно до ст. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно п.1 ст. 142 ГК України, прибуток (доход) суб`єкта господарювання є показником фінансових результатів його господарської діяльності, що визначається шляхом зменшення суми валового доходу суб`єкта господарювання за певний період на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань.

Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (далі - Закон України № 996), первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктом 2 ст. 3 Закону України № 996 передбачено, що фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України № 996, факти здійснення господарських операцій фіксують первинні документи, які повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 2 ст. 9 даного Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Також належить враховувати вимоги «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88. Так, відповідно до пунктів 2.4, 2.14 - 2.16 Положення, первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити, у тому числі: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать нормативно-правовим актам, встановленому порядку приймання, зберігання і витрачання грошових коштів, товарно-матеріальних цінностей та іншого майна, порушують договірну і фінансову дисципліну, завдають шкоди державі, власникам, іншим юридичним і фізичним особам.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити доводи про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Відсутність реально вчиненої господарської операції та, як наслідок, юридична дефектність відповідних первинних документів за змістом п. 44.1 ст.44 ПК України не дозволяє формувати дані податкового обліку незалежно від спрямованості умислу платників податку учасників відповідної операції.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для цілей визначення податку на прибуток та податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, в той же час, відсутність реально вчиненої господарської операції, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів, не дозволяє формувати витрати, а відповідно, і податок на прибуток.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Так, судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підставі аналізу податкової звітності з ПДВ Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж», відповідно до підсистеми «Перегляд результатів співставлення» АІС «Податковий блок» за 2014 рік, «Детальної інформації по платнику ПДВ щодо результатів автоматизованого співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів», АС «ДнепрТАХИнфо», АРМ «Архів електронної звітності», скаржником були задекларовані взаємовідносини з ТОВ «Прайд Союз» за період червень-серпень 2014 року та з ПП «Олімп» за період вересень 2014 року на загальну суму 2796549,62 грн. Зазначена сума вартості товарів (робіт, послуг) включена до складу витрат за 2014 рік.

Також, при формуванні висновків акту перевірки скаржника контролюючим органом враховано обставини, встановлені вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 р. по справі №201/8082/16-к, що набрав законної сили, за яким ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205, ч. 3, ч. 4 ст. 358, ч.2 ст.212 КК України (фіктивне підприємництво) (а.с. 124-129).

Вказаним вироком суду встановлено, що в м. Дніпропетровську з початку 2013 року, організатором вчинення злочинів ОСОБА_1 було створено злочинне об`єднання з метою вчинення двох і більше злочинів різного ступеня тяжкості, яке відповідало критеріям (ознакам) організованої групи, яка була ним зорганізована у внутрішньо й зовнішньо стійке злочинне об`єднання, до складу якого увійшли ОСОБА_2 (співорганізатор), ОСОБА_3 (виконавець) та ОСОБА_4 (виконавець).

На виконання розробленого ОСОБА_1 злочинного плану всіма членами організованої групи для прикриття незаконної діяльності організованої злочинної групи та прикриття злочинів були залучені суб`єкти господарювання, які здійснювали фіктивну діяльність, в тому числі ПП «Олімп», ТОВ «Прайд Союз», які зареєстрували на підставних осіб та використовували у різні періоди часу існування організованої злочинної групи з січня 2013 року по лютий 2015 року для прикриття незаконної діяльності з конвертації 97 млн. грн. безготівкових коштів у готівку, з метою ухилення від сплати податків 105 підприємствами-контрагентами, та внаслідок пособницької протиправної діяльності яких до бюджету не було сплачено податок на додану вартість.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_1 , будучи організатором вчинення злочину, і ОСОБА_2 , будучи співорганізатором вчинення злочину, діючи у складі організованої злочинної групи, скоїли фіктивне підприємництво, тобто створення (придбання) суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, вчинене повторно.

Усі вищевказані особи визнали свою вину у фіктивному підприємництві щодо створення вищенаведених юридичних осіб без мети здійснення господарської діяльності

Отже, вказаним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська встановлено фіктивність самого створення та подальшої діяльності суб`єктів господарювання ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп».

Відповідно, складені за їх участі документи не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні норм Закону України № 996, оскільки у них відображені господарські операції, які були направлені не на здійснення господарської діяльності у розумінні п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а на прикриття незаконної діяльності з конвертації безготівкових коштів у готівкові з метою ухилення від сплати податків, що встановлено вироком Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 16.06.2017 р. по справі №201/8082/16-к.

Вказані обставини також підтверджені актом перевірки Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж», яким зафіксовано відсутність виробничих потужностей у його контрагентів-постачальників ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп», а також відсутність походження товару, який в подальшому, начебто був реалізований останніми на адресу скаржника.

Доказів на спростування вказаних фактів скаржником не надано.

Колегія суддів погоджується з урахуванням судом першої інстанції при вирішенні цієї справи норм ч. 6 ст. 78 КАС України, якими передбачено, що вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише з питання чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При цьому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у цьому випадку не можуть бути прийняті до уваги доводи скаржника про те, що встановлення факту фіктивності його контрагентів-позивачів саме по собі не може свідчити про незаконність господарських операцій конкретного платника податків та у такому випадку потрібно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій з урахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, про що свідчать висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 05.03.2019 р. у справі №814/569/16, на застосуванні яких наполягає скаржник, оскільки як до перевірки так і до матеріалів адміністративної справи скаржником первинні документи по спірним господарським операціям не надані, та клопотання про витребування будь-яких доказів також не заявлялись.

При цьому ч. 1 ст. 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Скаржник своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 80 КАС України не скористався.

Також, колегією суддів враховано, що згідно вироку Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 16.06.2017 р. по справі №201/8082/16-к, підсудні особи свою вину у створенні фіктивних суб`єктів господарювання, зокрема і ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп», визнали. Відповідно, за умови доведення факту фіктивності самого створення вказаних суб`єктів господарювання, необхідність у підтвердженні фіктивності окремих фінансово-господарських операцій за їх участі - відсутня.

Також, суд першої інстанції, надаючи оцінку доводам представника скаржника стосовно того, що вирок не містить висновків щодо нереальності господарської операції саме по його взаємовідносинах із вищевказаними контрагентами, дійшов вірного висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 205 КК України, фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона. За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємництва виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Аналогічного висновку дійшов також Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 20.02.2018 р. по справі № 2а-8775/10/0870 (№ К/9901/8899/18).

Викладене свідчить, що первинні документи, підписані особами, як директорами товариств-контрагентів скаржника, не можуть бути використанні для формування ним витрат при обчисленні об`єкта оподаткування в 2014 році, оскільки з дати реєстрації діяльність вищевказаних товариств є фіктивною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 р. у справі

№ 804/8332/17.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у цьому випадку, підлягає застосуванню у відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України саме правова позиція Верховного Суду, викладена у його постановах від 16.01.2018 р. (справа К/9901/1478/18) , від 28.08.2018 р. (справа №804/8332/17), від 20.11.2018 р. (справа №811/3013/14), в яких міститься правовий висновок, що статус фіктивного, нелегального підприємництва несумісний з легальною підприємницькою діяльністю та фіктивне підприємництво не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а відтак господарські операції такого підприємства не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.12.2015 р. по справі №826/15034/14 та в постанові від 12.01.2016 р. по справі № 21-3706а15.

При цьому, колегія суддів зазначає, що документи надані скаржником на підтвердження здійснення ним активної фінансово-господарської діяльності не можуть бути прийняті до уваги у межах розгляду цієї адміністративної справи, оскільки вони стосуються його загальної фінансово-господарської діяльності у той час, коли предметом розгляду є окремі спірні фінансово-господарські операції. Факт здійснення скаржником його фінансово-господарської діяльності з іншими контрагентами за умови дотримання податкового законодавства не спростовує висновків податкового органу щодо фіктивності спірних операцій.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, а також відповідача, що сукупність наведених фактів та обставин, що характеризують діяльність суб`єктів господарювання, задіяних в ланцюгу постачання, свідчить про те, що метою їх функціонування є створення виключно документообігу по нереальних господарських операціях для отримання податкової вигоди, а досліджені господарські операції скаржника з ТОВ «Прайд Союз», ПП «Олімп» не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними. Метою їх оформлення є мінімізація податкових зобов`язань Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж».

Щодо допущення службовими особами відповідача процедурних порушень під час проведення перевірки скаржника, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що формальна невідповідність дій посадових осіб контролюючого органу встановленим ПК України нормам, якими врегульовано порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, сама по собі не може бути підставою для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, що підтверджено практикою розгляду аналогічних спорів Верховним Судом (постанова від 05.12.2018р. у справі № 803/1542/15).

Також судом першої інстанції вірно враховано правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №804/6283/16 від 09.10.2018р., згідно п.15 якого, колегія суддів вважає що суди першої та апеляційної інстанції передчасно дійшли висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення виключно з підстав його прийняття за результатами камеральної перевірки, проведення якої було визнано протиправним.

Колегія суддів зазначає, що допущення службовими особами відповідача процедурних порушень не можуть спростувати факт протиправної діяльності контрагентів позивача, наслідком яких є неотримання бюджетом належної суми податків.

При цьому, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для звільнення позивача від відповідальності за дії свого контрагента, оскільки останній не надав жодного доказу на підтвердження прояву ним обачності при виборі такого контрагента.

Необхідність застосування підходу належної податкової обачності безпосередньо випливає з рішення Європейського суду з прав людини «Булвес АД проти Болгарії», де зазначено, що платник ПДВ не має нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальником, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати. Таким чином, «обачний» платник податку може принаймні, але не тільки, надати докази перевірки свого контрагента на предмет податкової «добросовісності» за доступними базами даних, як і навести докази на підтвердження обґрунтованості вибору контрагента тощо.

Отже, в даному випадку саме платник податків має доводити обставини, що можуть звільнити його від відповідальності за протиправні дії свого контрагента.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Скаржником на протязі усього судового розгляду справи не було надано доказів, які б свідчили про протиправність спірного податкового повідомлення-рішення з урахуванням встановлених судом обставин та встановлених фактів фіктивного підприємництва контрагентів позивача за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, який набрав законної сили та які належними доказами не спростовані.

Натомість податковим органом доведено правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, з огляду на що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Асоціації «Багатопрофільна компанія «Спецметалургмонтаж» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2019 року по справі № 160/9153/18 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 21.01.2020 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов