Справа № 200/5111/19-а
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 січня 2020 року

Київ

справа №200/5111/19-а

адміністративне провадження №К/9901/31833/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 200/5111/19-а

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Донецькій області та заступника начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Алексєєнко Павла Анатолійовича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року, прийняте в складі головуючого судді Арестової Л.В.,

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Компанієць І.Д., суддів Казначеєва Е.Г., Сіваченка І.В.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління національної поліції в Донецькій області (далі - ГУНП в Донецькій області, відповідач-1), заступника начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області Алексєєнко Павла Анатольовича (далі - заступник начальника ГУНП в Донецькій області Алексєєнко П.А., відповідач-2) в якому просив:

1.1 визнати протиправними дії відповідача - заступника начальника ГУНП в Донецькій області Алексєєнко П.А., які виражаються у відмові зарахувати у вислугу років у пільговому обчисленні період навчання позивача в Донецькому національному університеті в період з 01 вересня 2000 року по 02 червня 2003 рік та період з 01 липня 2003 року по 10 серпня 2003 року;

1.2 зобов`язати відповідача ГУНП в Донецькій області внести зміни до наказів ГУНП в Донецькій області від 29 червня 2017 року № 302 о/с та від 06 вересня 2017 року № 422 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 та врахувати вислугу років на 29 червня 2017 року у пільговому обчисленні період навчання в Донецькому національному університеті з 2000 по 2003 рік з розрахунку 1 рік навчання як 6 місяців роботи;

1.3 зобов`язано відповідача ГУНП в Донецькій області підготувати та направити документи, необхідні для призначення ОСОБА_1 пенсії з урахуванням наявного в нього стажу вислуги років у пільговому нарахуванні з врахуванням пільгового обчислення періоду навчання в Донецькому національному університеті з 2000 по 2003 рік з розрахунку 1 рік навчання як 6 місяців роботи.

2. На обґрунтування позову позивач зазначила, що ГУНП в Донецькій області протиправно відмовлено у зарахуванні часу навчання ОСОБА_1 у Донецькому національному університеті з 2000 по 2003 рік до вислуги років для призначення та отримання пенсії, з посиланням на лист Міністерства соціальної політики України від 07 грудня 2016 № 20350/0/2-16/21. У цьому листі роз`яснено, щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії період навчання у в навчальних закладах, відповідно до якого до вислуги років для призначення пенсії на умовах Закону додатково зараховується час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах та інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється перше офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців служби.

3. Відповідачем надано заперечення на позовну заяву в яких він просить суд відмовити в задоволенні позову. Заперечення обґрунтовані тими обставинами, що 30 червня 2003 року ОСОБА_1 закінчив Донецький національний університет і отримав базову вищу освіту за напрямком підготовки «Менеджмент» та здобув кваліфікацію бакалавра з менеджменту. З 11 серпня 2003 року до 27 вересня 2003 року проходив навчання у Маріупольському училищі професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Донецькій області, обіймаючи посаду курсант. 27 вересня 2003 року прийнятий на посаду оперуповноваженого відділення розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Єнакіївського МВ УМВС України в Донецькій області. 28 лютого 2004 року наказом УМВС України в Донецькій області № 43 о/с ОСОБА_1 присвоєно перше офіцерське звання - лейтенант міліції. Після закінчення вищого навчального закладу до призначення на посаду, ОСОБА_1 не було присвоєно офіцерське звання. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства, відповідач правомірно не зарахував час його навчання.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

5. Позивач навчався у Донецькому національному університеті за спеціальністю "менеджмент" та отримав дипломом НК № 21686515 від 30 червня 2003 року за кваліфікацією «бакалавр з менеджменту».

6. 30 червня 2004 року отримав диплом НК № 25558605 за кваліфікацією «спеціаліст з економіки та менеджменту».

7. 11 серпня 2003 року до 06 листопада 2015 року позивач проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, у подальшому з 07 листопада 2005 року по 29 червня 2017 року в Національної поліції.

8. Відповідно до послужного списку позивач розпочав службу в органах внутрішніх справ з 11 серпня 2003 року курсантом Маріупольського училища професійної підготовки працівників міліції УМВС України в Донецькій області. 27 вересня 2003 прийнятий на посаду оперуповноваженого відділення розкриття злочинів проти особи відділу карного розшуку Єнакіївського МВ УМВС України в Донецькій області.

9. Відповідно до наказу УМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2004 року № 43 о/с отримав спеціальне звання лейтенант міліції.

10. Наказом ГУНП в Донецькій області від 29 червня 2017 року N 302 о/с підполковника поліції ОСОБА_1. - начальника відділу у складі управління кримінальної поліції ГУНП в Донецькій області звільнено зі служби в поліції. Вислуга років на день звільнення складала у календарному обчисленні у кількості - 13 років 10 місяців 15 днів.

11. В подальшому, наказом ГУНП в Донецькій області від 06 вересня 2017 року № 422 о/с внесено зміни до наказу ГУНП в Донецький області N 302 о/с від 29 червня 2017 року в частині вислуги років підполковника поліції ОСОБА_1 - начальника відділу у складі управління кримінальної поліції ГУНП в Донецькій області, а саме, надалі зазначено вважати вислугою років позивача на 29 червня 2017 року у пільговому обчисленні - 22 роки 01 місяць 21 день. В якості підстави зазначено - розрахунок вислуги років ОСОБА_1 .

12. 01 жовтня 2018 року позивач звернувся с заявою до ГУНП у Донецькій області щодо внесення змін до наказів ГУНП в Донецький області від 29 червня 2017 року № 302 о/с та від 06 вересня 2017 року № 422 о/с в частині звільнення та врахування у вислугу років в пільговому обчисленні період навчання у Донецькому національному університеті з 2000 по 2003 рік з розрахунку 1 рік навчання як 6 місяців роботи.

13. 04 лютого 2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ГУНП у Донецькій області із заявою, у якій зазначив, що ніякої відповіді на раніше подану заяву від 02 жовтня 2018 року не отримав, та просив роз`яснити в який стаж повинно зараховується його навчання у Донецькому національному університеті.

14. Листом від 12 лютого 2019 року ГУНП в Донецькій області повідомило позивача, що за попередньою заявою йому була надана вичерпана відповідь від 12 жовтня 2018 року № Г-431/04/12-2018.

15. На адвокатський запит від 26 лютого 2019 року № 70 позивач направив копію відповіді на заяву ОСОБА_1 від 01 жовтня 2018 року. Відповідно до зазначеної відповіді, позивача повідомлено, що наказом ГУНП в Донецькій області від 29 червня 2017 року № 302 о/с його було звільнено зі служби в Національній поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» та оголошено вислугу років на день звільнення у календарному обчислені у кількості - 13 років 10 місяців 15 днів. Листом від 07 грудня 2016 року № 20350/0/2-16/21 Міністерства соціальної політики України надано роз`яснення щодо зарахування до вислуги років для призначення пенсії по лінії Національної поліції періоду навчання в навчальних закладах, відповідно до якого до вислуги років для призначення пенсії на умовах Закону додатково зараховується час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах та інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється перше офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік за шість місяців служби. У зв`язку з тим, що позивача було прийнято на службу в ОВС 11 серпня 2003 року, а перше офіцерське звання «лейтенант міліції» присвоєно 28 лютого 2004 року, зарахувати до календарної вислуги років час навчання у Донецькому національному університеті в період з 2000 по 2003 роки не є можливим. Крім того, зазначено, що на підставі розрахунку вислуги років наказом ГУНП в Донецькій області від 06 вересня 2017 року № 422 о/с внесено зміни до наказу ГУНП в Донецькій області від 29 червня 2017 року № 302 о/с та оголошено вислугу років у пільговому обчислені у кількості 22 роки 01 місяць 21 день.

ІІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

16. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

17. Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції дійшли висновку, що навчання позивача у цивільному вищому навчальному закладі, вважаючи, що за цей період йому не було присвоєно офіцерського (спеціального) звання, не може вважатися проходженням служби в органах внутрішніх справ, а, відтак, немає підстав для зарахування часу такого навчання до вислуги років на підставі статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

ІV. Касаційне оскарження

18. Не погодившись з постановою суду першої та апеляційної інстанцій, позивачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, яку зареєстровано 18 листопада 2019 року.

19. У касаційній скарзі позивач зазначає, що судами першої і апеляційної інстанцій постановлено рішення із неправильним застосуванням норми матеріального права, а саме:

19.1. суди попередніх інстанцій помилково послалися на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року в справі №21-411а14, оскільки ані Верховний Суд України ані суд апеляційної інстанції не володіють спеціальними лінгвістичними знаннями для того щоб зробити висновок про синтаксичну структуру речення.

19.2. також заявник касаційної скарги вважає, що суди попередніх інстанцій послалися на постанову Верховного Суду від 10 травня 2019 року в касаційному провадженні № К/9901/12888/18, яка не дає будь-якого правового висновку щодо застосування частини другої статті 17 Закону № 2262-ХІІ.

19.6. За таких обставин заявник касаційної скарги просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняте нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

20. 27 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: судді-доповідача Шевцової Н.В., суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А. відкрито касаційне провадження. Витребувано справу № 200/5111/19-а з Донецького окружного адміністративного суду.

21. 02 грудня 2019 року справа № 200/5111/19-а надійшла до Верховного Суду.

22. Також 09 грудня 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач-1 спростовує доводи касаційної скарги та просить касаційну скаргу залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

23. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

24. Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

25. Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26. Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.

26.1. Абзацом першим преамбули визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

26.2. Відповідно до частини першої статті 1 особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

26.3. Згідно з пунктом б статті 12 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

26.4. Відповідно до частини другої статті 17, до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

26.5. Статтею 171 визначено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

27. Постанова Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактам, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (в редакції до 04 червня 2019 року).

27.2. Пунктом 2 передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.

VІ. Позиція Верховного Суду

28. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України).

29. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

30. На підставі аналізу наведених вище норм права та враховуючи особливий статус осіб, які мають право на пенсію за Закону Закон № 2262-ХІІ, вбачається, що до вислуги років цим особам додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

31. Тобто визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

32. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 травня 2019 року в справі №823/1330/16, і Верховний Суд не вбачає правових підстав відступити від цього висновку.

33. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач отримав диплом Донецького національного університету від 30 червня 2004 року за спеціальністю «менеджмент організацій» та за кваліфікацією «спеціаліст з економіки та менеджменту», але у зв`язку з закінченням цього навчального закладу йому не було присвоєно офіцерське (спеціальне) звання. Спеціальне звання скаржник отримав лише після прийняття на службу в органи внутрішніх справ України (наказ УМВС України в Донецькій області від 28 лютого 2004 року № 43 о/с).

34. Отже, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку про відсутність підстав для зарахування до вислуги років позивача часу його навчання в Донецькому національному університеті.

35. Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої та апеляційної інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

36. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

37. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в них повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

VIІ. Судові витрати

38. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року в справі № 200/5111/19-а залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Шевцова

Судді В.М. Бевзенко

Н.А. Данилевич