Справа № 140/1933/19
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/1933/19 пров. № 857/12624/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року, прийняте суддею Смокович В.І. у м.Луцьку в порядку письмового провадження, у справі № 140/1933/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради встановити статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року, прийнятим в порядку спрощеного провадження, позов задоволено.

Департамент соціальної політики Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, з підстав порушення норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що позивач не має права на отримання статусу та «Посвідчення члена сім`ї загиблого», так як його син ОСОБА_2 будучи учасником бойових дій та маючи захворювання, помер після звільнення із служби, а тому не підпадає під абзац 8 пункту 1 ст.10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі Закон №3551) та Порядку №740. В даному випадку документи розглядалися на підставі абзаці 1 пункту 1 ст.10 Закону №3551, згідно якого абзацом 16п.1 ст.10 цього ж Закону, батьки віднесені до членів сім`ї лише загиблих (пропавших безвісти), а не померлих військовослужбовців, партизанів та інших осіб зазначених у статті.

Просить скасувати рішення суду і прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити без змін рішення суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1972 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; причина смерті: гостра серцева недостатність, постінфарктний кардіосклероз, перенесений в минулому інфаркт міокарда. Вказані обставини стверджуються довідкою про причину смерті (до форми № 106/о № 94 видається для поховання) від 22 лютого 2017 року (а.с. 32).

Відповідно до витягу із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 109 від 25 березня 2019 року захворювання старшого сержанта запасу ОСОБА_2 , 1972 року народження, Гостра серцева недостатність. Постінфарктний кардіосклероз. Перенесений в минулому інфаркт міокарда, яке призвело до смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01 березня 2017 року, довідкою про причину смерті № 94 від 22 лютого 2017 року, посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , виданого 04 квітня 2016 року управління персоналу штабу управління оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідкою про безпосередню участь в АТО від 109, виданою командиром в/ч пп НОМЕР_3 від 06 березня 2017 року, військово-обліковими документами, - захворювання, яке призвело до смерті так, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 30).

Позивач батько ОСОБА_2 , подав до відповідача документи для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни: копії паспорта, пільгового посвідчення, свідоцтв про народження і смерть, довідки в/ч - польова пошта НОМЕР_3 від 06 березня № 109 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, витяг із протоколу засідання Військово-лікарської комісії Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 25 березня 2019 року № 109, витяг з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 21 жовтня 2016 року № 295 по стройовій частині), про те, що його син, старший сержант ОСОБА_2 , 1972 року народження, учасник бойових дій, приймав участь в антитерористичні операції, з 21 жовтня 2016 року звільнений з військової служби в запас; помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Захворювання, яке призвело до смерті - так, пов`язане із захистом Батьківщини.

З витягу з протоколу комісії щодо розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника війни відповідно до пункту 11 статті 9 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 8, 9 статті 7 цього ж Закону, члена сім`ї загиблого (померлого) відповідно до пунктів 1, 3 статті 10 цього Закону та жертв нацистських переслідувань відповідно до Закону України Про жертви нацистських переслідувань №4 від 09 квітня 2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у наданні статусу особи, на яку поширюється чинність абзацу восьмого пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, оскільки вказана норма може поширювати свою дію на батьків загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, (а.с. 27).

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що Департамент соціальної політики Луцької міської ради протиправно відмовив позивачу у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №3551).

В преамбулі до Закону №3551-ХII зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до абзацу першого, восьмого пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дія цього закону розповсюджується на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів; на сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) та працівників Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, а також сім`ї працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення.

Порядок надання статусу особи, на яку поширюється чинність цього Закону, особам, зазначеним в абзацах п`ятому - восьмому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України - абзац дев`ятий пункту 1 статті 10 Закону № 3551.

Процедуру надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - Закон), деяким категоріям осіб, визначено Порядком надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2015 № 740 (далі - Порядок № 740)

Статус особи, на яку поширюється чинність Закону, згідно з цим Порядком надається: сім`ям військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) і працівників Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців, працівників МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення - абзац п`ятий пункту 2 Порядку № 740.

Підставами для надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, є для осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку: свідоцтво про смерть (копія) або повідомлення про загибель особи; документи про безпосередню участь особи, яка захищала незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, та загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, або документи про безпосереднє залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції особи, яка загинула (пропала безвісти), померла внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; постанова штатної військово-лікарської комісії відповідного військового формування - пункт 4 Порядку № 740.

За приписами пункту 3 Порядку № 740 до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, належать, зокрема, батьки.

Позивачем дотримано вимог пунктів 5, 6 Порядку № 740 щодо подачі документів для встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, членам сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, структурному підрозділу місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення заяву і документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку. Рішення про встановлення статусу особи, на яку поширюється чинність Закону, приймається структурними підрозділами місцевої держадміністрації з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання у місячний строк з дати подання документів. Відсутність документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, та їх недостовірність є підставою для відмови в наданні статусу особи, на яку поширюється чинність Закону.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на позивача, як батька померлого ОСОБА_2 , поширюється чинність абзацу 8 пункту 1 статті 10 Закону № 3551. Отже, позивач має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого військовослужбовця, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні його заяви про видачу такого посвідчення, а суд першої інстанції правильно обрав спосіб захисту порушеного права позивача визнавши протиправною відмову відповідача у встановленні ОСОБА_1 статусу особи, на яку поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" - члена сім`ї загиблого військовослужбовця та зобов`язавши встановити позивачу статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця, відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

керуючись ст.243, ст.308, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Луцької міської ради залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі № 140/1933/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст.325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула