Справа № 160/7827/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Справа № 160/7827/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді при секретарі судового засідання Конєвої С.О. Зіненко А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Новомосковська міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 19.04.2016р., № від 06.04.2017р., №-0408 від 20.02.2018р., №68471-5353-0408 від 05.04.2019р., -

ВСТАНОВИВ:

13.08.2019р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення форми "Ф":

- №1 від 19.04.2016р. на суму 47191,38 грн.;

- № від 06.04.2017р. на суму 50022,86 грн.;

- №-0408 від 20.02.2018р. на суму 50022,86 грн.;

- №68471-5353-0408 від 05.04.2019р. на суму 50022,86 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.12.2010р. між ним та Новомосковською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки №04:10:111:00132, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, строком на 5 років, пунктом 37 якого визначено, що підставою припинення договору є закінчення його строку, листом від 04.11.2015р. позивач повідомив орендодавця про відсутність бажання продовжувати термін дії договору, а тому, позивач вказує на те, що даний договір вичерпав свою дію 10.12.2015р. Як зазначає позивач, незважаючи на припинення дії договору та відсутності правовідносин заснованих на оренді відповідної земельної ділянки, органами ДФС України здійснюється систематичне нарахування грошових зобов`язань з орендної плати, а саме: Новомосковською ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області 19.04.2016р. прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №1, яким позивачеві визначено зобов`язання з орендної плати в сумі 47191,38 грн.; Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення № від 06.04.2017р. на суму 50022,86 грн., №-0408 від 20.02.2018р. на суму 50022,86 грн. та №68471-5353-0408 від 05.04.2019р. на суму 50022,86 грн. Позивач вважає оспорювані податкові повідомлення-рішення такими, що не відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, підлягають визнанню протиправними, оскільки у спірний період часу позивач не мав статусу землекористувача, а тому і нарахування плати за землю до нього не може бути застосовано. Додатково у поясненнях від 01.11.2019р. представник позивача вказує на те, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/16, яка набрала законної сили, встановлено факт припинення дії договору від 10.12.2010р., що є належними та допустимими доказами безпідставності здійснення податковим органом донарахування зобов`язань із земельного податку згідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.81).

Ухвалою суду від 09.09.2019р. було відкрито провадження у даній справі, залучено Новомосковську міську раду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 07.10.2019р. згідно до вимог ст.ст. 12, 180-183 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.2).

07.10.2019р., у зв`язку із невиконанням учасниками справи вимог ухвали суду від 09.09.2019р. та не наданням витребуваних документів, у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 28.10.2019р., що підтверджується протоколом підготовчого засідання від 07.10.2019р. (а.с.53-55).

28.10.2019р., у зв`язку із неявкою позивача та не наданням витребуваних документів, у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 08.11.2019р., що підтверджується протоколом підготовчого засідання від 28.10.2019р. (а.с.73).

Ухвалою суду від 08.11.2019р., у зв`язку з не надання учасниками справи витребуваних судом документів, з урахуванням поданих представником позивача пояснень щодо направлення на адресу відповідача адвокатського запиту №16/10/2019-1 від 16.10.2019р., на який станом на 08.11.2019р. відповіді не надано (таких доказів суду не надано), з метою надання представнику позивача часу для отримання відповіді на наведений запит та подання її до суду, було продовжено строк підготовчого провадження до 08.12.2019р. у відповідності до ч.4 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.87).

Ухвалою суду від 09.12.2019р. було закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.01.2020р. (а.с.117).

Позивач у судове засідання 13.01.2020р. не з`явився, проте, 01.11.2019р. представник позивача подав до канцелярії суду пояснення, у яких просив слухання справи здійснити за його відсутності, що підтверджується змістом відповідних пояснень (а.с.81).

Представник відповідача у судове засідання 13.01.2020р. не з`явився, проте 13.01.2020р. засобами електронного зв`язку надіслав на адресу суду клопотання, у якому просив слухати справу за відсутності представника відповідача, проти позовних вимог заперечував в повному обсязі (а.с.128-129).

Також, 25.09.2019р. відповідач подав до канцелярії суду письмовий відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що докази закінчення повноважень позивача як орендаря відсутні, а тому останній повинен сплачувати орендну плату за земельну ділянку державної або комунальної власності до розірвання договору та повернення орендодавцеві земельної ділянки. Представник відповідач вказує на те, що згідно листа Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №475/0/2-19 від 18.03.2019р. саме позивач є орендарем земельної ділянки, яка розташована за адресою: Дніпропетровська обл., м . Новомосковськ, вул . Північна, 4-Д. Також, представник відповідача вказує на те, що позивачем пропущено строки позовної давності на оскарження податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.04.2016р. №1, оскільки згідно поштового повідомлення воно отримано позивачем 01.07.2016р. Таким чином, представник відповідача вважає, що при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв у спосіб та в порядку, визначеним чинним законодавством України (а.с.36-37).

Представник третьої особи (Новомосковської міської ради) у судове засідання 13.01.2020р. не з`явився без поважної причини та витребувані судом докази ухвалою суду від 09.09.2019р. не надав без поважної причини, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином 10.12.2019р. та 12.12.2019р., що підтверджується змістом електронного повідомлення та довідки секретаря судового засідання, наявними у справі (а.с.122,122а).

Частиною 3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно до ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, подані представниками позивача та відповідача клопотання про слухання справи за їх відсутності, належне повідомлення третьої особи про дату, час та місце судового розгляду справи, строки вирішення справи, встановлені ст.193 Кодексу адміністративного судочинства України, які спливають саме 13.01.2020р., суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи відповідно до ч.3 ст.194, ч.1, ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України за наявними у справі документами.

Частиною 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих учасниками справи копій документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.

10.12.2010р. між Новомосковською міською радою (Орендодавець) та ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки №04:10:111:00132, за умовами п.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно п.8 договору він укладається на термін 5 років.

За приписами п.37 договору, підставою припинення договору є закінчення його строку (а.с.10-16).

У відповідності до акту приймання-передачі земельної ділянки по договору оренди від 10.12.2010р. Новомосковська міська рада передає а ОСОБА_1 приймає в користування земельну ділянку в натурі (на місцевості) на умовах, викладених у договорі, що підтверджується копією відповідного акту (а.с.17).

Згідно копії заяви від 04.11.2015р. вбачається, що ОСОБА_1 повідомив Новомосковській міській раді про небажання продовжувати термін дії договору №04:10:111:00132 від 10.12.2010р. (а.с.18).

Разом з тим, контролюючим органом були прийняті податкові повідомлення-рішення, за якими позивачеві визначено суми податкового зобов`язання за платежем: орендна плата з фізичних осіб, а саме:

- за 2016 рік - № від 19.04.2016р. на суму 47191,38 грн.;

- за 2017 рік - № від 06.04.2017р. на суму 50022,86 грн.;

- за 2018 рік - №-0408 від 20.02.2018р. на суму 50022,86 грн.;

- за 2019 рік - №68471-5353-0408 від 05.04.2019р. на суму 50022,86 грн., що підтверджується їх копіями (а.с.20-22,41).

Позивач просить визнати протиправними та скасувати вищевказані податкові повідомлення-рішення посилаючись на те, що у спірний період часу позивач не мав статусу землекористувача, а тому і нарахування плати за землю до нього не може бути застосовано, так як постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/16, яка набрала законної сили, встановлено факт припинення дії договору від 10.12.2010р., що є належними та допустимими доказами безпідставності здійснення податковим органом донарахування зобов`язань із земельного податку згідно до ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.

Підпунктом 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є, зокрема, землекористувачі.

Об`єктом оподаткування земельним податком є, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні (п.п.270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України).

Відповідно до ст.288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

З аналізу вищенаведеного, можна дійти висновку, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Так, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17 було відмовлено у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 , третя особа: Новомосковська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення податкової заборгованості по орендній платі з фізичних осіб в сумі 53799,61 грн., зокрема, нарахованих у тому числі і по податковому повідомленню-рішенню форми «Ф» №1 від 19.04.2016р. на суму 47191,38 грн., що є предметом і даного спору.

Зазначеною постановою суду встановлено, що станом на 31.12.2015р. ОСОБА_1 не був ані власником, ані користувачем земельної ділянки, а відтак у нього не виникає обов`язку по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою та податковим органом протиправно нарахована заборгованість зі сплати земельного податку, оскільки станом на 11.12.2015р. ОСОБА_1 не був користувачем земельної ділянки (а.с.50-52).

Вказана постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17 набрала законної сили 13.04.2018р. згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень.

У відповідності до вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з урахуванням того, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17 встановлено факти того, що станом на 31.12.2015р. ОСОБА_1 не був ані власником, ані користувачем земельної ділянки, а, відтак, у нього не виникає обов`язку по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою та податковим органом протиправно нарахована заборгованість зі сплати земельного податку, оскільки станом на 11.12.2015р. ОСОБА_1 не був користувачем земельної ділянки, яка набрала законної сили, а тому суд приходить до висновку, що обставини встановлені у справі №804/5597/17 не підлягають доказуванню у цій справі, виходячи з вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, оскільки у межах розгляду адміністративної справи №804/5597/17 встановлено протиправність нарахування ОСОБА_1 заборгованості зі сплати земельного податку на підставі договору оренди земельної ділянки від 10.12.2010р., що є і предметом спору у цій справі, адміністративний суд приходить до висновку про протиправність нарахування контролюючим органом позивачеві орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 10.12.2010р. за 2016-2019 роки за оспорюваними рішеннями, виходячи з вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, слід зазначити, що згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, представником відповідача у ході судового розгляду даної справи не наведено обґрунтованих підстав та не надано жодних доказів правомірності прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням обставин встановлених постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17, яка набрала законної сили, щодо протиправності нарахування контролюючим органом ОСОБА_1 заборгованості зі сплати земельного податку на підставі договору оренди земельної ділянки від 10.12.2010р., у тому числі і за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням №1 від 19.04.2016р., що було предметом спору у справі №804/5597/17, та є предметом спору і у цій справі, оскільки станом на 11.12.2015р. ОСОБА_1 не був користувачем вказаної вище земельної ділянки та дані встановлені факти не підлягають доказуванню при розгляді даної справи у відповідності до вимог ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, судом не можуть бути прийняті та відхиляються в якості підстави звільнення від доказування у цій справі, обставини встановлені у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2019р. у справі №160/4216/19, яке набрало законної сили 29.10.2019р. та на які посилається відповідач, оскільки, по-перше, предметом спору у наведеній справі була податкова заборгованість позивача за іншими податковими повідомленнями-рішеннями (від 30.06.2016р., від 30.06.2017р. та від 30.06.2018р.), які не є предметом цього спору; по-друге, в межах розгляду справи №160/4216/19 не встановлювалися факти припинення договору оренди земельної ділянки від 10.12.2010р., проте такі факти встановлені судовим рішенням від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17, яке набрало законної сили, не скасоване у встановленому законодавством порядку, а відповідно, є обов`язковим для виконання за приписами ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.129-1 Конституції України.

Таким чином, при прийнятті даного судового рішення, суд враховує факти та висновки, які встановлені саме постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17, яка набрала законної сили 13.04.2018р., оскільки, по-перше, предметом розгляду даної справи є, зокрема, податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №1 від 19.04.2016р. на суму 47191,38 грн., яке оскаржується позивачем у межах цієї справи; по-друге, даним судовим рішенням встановлено, що станом на 31.12.2015р. ОСОБА_1 не був ані власником, ані користувачем земельної ділянки, а, відтак, у нього не виникає обов`язку по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою та податковим органом протиправно нарахована заборгованість зі сплати земельного податку, оскільки станом на 11.12.2015р. ОСОБА_1 не був користувачем земельної ділянки (а.с.50-52).

Є безпідставними та необґрунтованими доводи представника відповідача стосовно того, що позивачем пропущено строки позовної давності на оскарження податкового повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.04.2016р. №1, оскільки питання щодо поновлення позивачеві строку на оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення було вирішено судом при відкритті провадження у справі та поновлено строк звернення на оскарження вказаного рішення, так як із наданих суду доказів було встановлено, що позивач довідався про його наявність у вересні 2017 року під час розгляду справи №804/5597/17, а отримав вказане оспорюване податкове повідомлення-рішення лише 22.07.2019р., вказана ухвала у даній частині відповідачем не оскаржена (а.с.2, 26-27).

Також, не можуть бути покладені в основу даного судового рішення та відхиляються судом посилання відповідача на лист Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №475/0/2-19 від 18.03.2019р. про те, що саме позивач є орендарем земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, за договором оренди землі від 10.12.2010р., оскільки вказаний лист не є належним доказом дії договору та його відомості спростовуються змістом судового рішення від 06.11.2017р. у справі №804/5597/17, за яким встановлено факт припинення договору оренди землі від 10.12.2010р. з 11.12.2015р., вказані обставини не підлягають доказуванню у даній справі за приписами ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, наведене судове рішення не скасоване у встановленому законодавством порядку у зв`язку з чим є обов`язковим для виконання у тому числі і контролюючим органом за приписами ст.129-1 Конституції України.

За викладеного та враховуючи вищенаведені висновки судового рішення, яким встановлені факти припинення дії договору оренди землі від 10.12.2010р. з 11.12.2015р., суд приходить до висновку, що нарахування відповідачем податкових зобов`язань з орендної плати за землю за оспорюваними рішеннями з 2016 року по 2019 рік є протиправним.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене та перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваних податкових повідомлень-рішень, суд приходить до висновку, що приймаючи наведені податкові повідомлення-рішення щодо визначення позивачеві сум податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2016-2019 роки, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваних податкових повідомлень-рішень, відповідачем були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судового захисту шляхом визнання протиправними та скасування наведених податкових повідомлень-рішень.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1972 грн. 60 коп., понесені позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 12.08.2019р. (а.с.3).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа: Новомосковська міська рада про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №1 від 19.04.2016р., № від 06.04.2017р., №-0408 від 20.02.2018р., №68471-5353-0408 від 05.04.2019р. - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Дніпропетровській області форми «Ф», а саме:

- №1 від 19.04.2016р. на суму 47191,38 грн.;

- № від 06.04.2017р. на суму 50022,86 грн.;

- №-0408 від 20.02.2018р. на суму 50022,86 грн.;

- №68471-5353-0408 від 05.04.2019р. на суму 50022,86 грн.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1972 грн. 60 коп. (одна тисяча дев`ятсот сімдесят дві гривні 60 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва