Справа № 520/9594/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р. Справа № 520/9594/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків по справі № 520/9594/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просить суд :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2019 року;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 713) з 01 березня 2019 з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до підпункту "в" пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418, розмір його пенсії з 01.03.2019 має складати 19845 грн 71 коп., але відповідачем неправомірно обмежено розмір пенсії сумою 15640 грн. 00 коп. Листом відповідача від 19.08.2019 № 2854/0221-20 позивачу відмовлено у виплаті пенсії без встановлення обмеження. Позивач вважає протиправною відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії без обмеження максимального розміру та зазначає, що згідно з пунктом 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 по справі № 520/9594/19, прийнятим в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 при здійсненні перерахунку з 01.03.2019.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії згідно п.7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713) з 01.03.2019 без обмеження граничним розміром з урахуванням вже виплаченої пенсії.

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області (м.Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під, ) на користь ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) 33 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 по справі № 520/9594/19, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що норми ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають обов`язковому застосуванню. Отже, відповідач у спірних відносинах щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням в розмірі 15640,00 грн. діяв правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотно-випробного складу відповідно до ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 1996 року.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2854/0221-20 від 19.08.2019 позивача повідомлено про перерахунок пенсії, відповідно до якого основний розмір пенсії позивача складає 19845,71 грн, та зазначено, що виплата пенсії здійснюється з урахуванням максимального розміру пенсії, встановленого частиною 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи з десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Не погодившись із встановленим обмеженням максимального розміру пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом про визнання протиправними дій ГУПФУ в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії позивача при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2019 року, зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 № 713) з 01 березня 2019 року з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсію позивачеві призначено до набрання чинності змінами, запровадженими Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, а також до внесення змін у частину третю статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частину третю статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" законами від 24.12.2015 №911-VIII та від 06.12.2016 №1774-VIII, обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не розповсюджується.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплачувати пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром з 01.03.2019, суд першої інстанції виходив з того, що ця вимога спрямована на майбутнє. Належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити виплату пенсії позивачу, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження її максимального розміру з 01.03.2019.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

За змістом частини першої статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.

Згідно з ч.3 ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві) працівникам льотно-випробного складу пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою-третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку.

Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (абз.3 п. «а» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві).

На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.07.1992 № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", якою затверджено, зокрема, Порядок призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (далі по тексту - Порядок № 418).

Відповідно до пп. «в» п. 7 Порядку № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713 «Про внесення зміни до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації»), у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Отже, законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 01 березня.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, спір між сторонами виник з приводу застосування відповідачем після проведення перерахунку пенсії з 01.03.2019 та подальших перерахунків обмеження її розміру максимальною величиною.

Статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI (далі по тексту - Закон №3668-VI) набрав чинності з 01.10.2011) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Вказаним Законом було внесено зміни до низки інших законів, зокрема до частини третьої статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Так, відповідно до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (чинної з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі по тексту - Закон № 911-VIII), що набрав чинності з 01.01.2016, частину 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» доповнено реченням наступного змісту : «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.».

Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі по тексту - Закон №1774-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, у частині третій статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінити словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Також частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції згідно із Законом від 08.07.2011 №3668-VI, від 24.12.2015 № 911- VIII та від 06.12.2016 №1774-VIII) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Водночас, як визначено абзацем першим пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з абз.2 п.2 Прикінцевих положень Закону № 3668-VI, пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Як вбачається зі змісту листа ГУПФУ в Харківській області від 19.08.2019 № 2854/0221-20, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2019 склав 19845,71 грн, однак, відповідачем застосоване обмеження розміру пенсії позивача до виплати максимальною величиною (10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, що складає з 01.01.2019 по 30.06.2019 - 14970,00 грн., з 01.07.2019 по 31.11.2019 - 15640,00 грн.).

Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, пенсію за вислугу років позивачеві призначено у 1996 році, тобто, до набрання чинності змінами, запровадженими Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, а також - до внесення змін у частину третю статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частину третю статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" законами від 24.12.2015 №911-VIII та від 06.12.2016 №1774-VIII.

Наведене, з урахуванням зазначених вище положень абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, є підставою для висновку про те, що обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не розповсюджується.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2018 у справі №127/4267/17, від 15.04.2019 у справі №127/4270/17, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи відповідача про те, що у відповідності до абз. 2 п.2 Прикінцевих положень Закону № 3668-VI, які невизнані неконституційними, є чинними та підлягають застосуванню до спірних відносин, обмеження позивачу пенсії максимальним розміром після перерахунку з 01.03.2019 є правомірним є хибними.

Так, чинне законодавство України чітко визначає випадки за наявності яких у держави виникає право на обмеження права і свобод громадянина, у тому числі і пенсійних виплат.

Відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Таку правову позицію Конституційний Суд України висловив у Рішенні від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) (пункт 6 мотивувальної частини).

Слід вказати, що ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії на підставі ст.54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та її перерахунок на умовах, передбачених Порядком № 418, ще у 1996 році, а тому положення Закону №3668-VІ, які набрали чинності з 01.10.2011, не повинні тлумачитися таким чином, щоб це призвело до скасування або звуження права, набутого позивачем.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що з огляду на абз.1 п.2 Прикінцевих положень Закону №3668-VІ, ані обмеження максимального розміру пенсії, ані встановлена абз.2 п.2 Прикінцевих положень Закону №3668-VІ заборона перерахунку пенсій, розмір яких перевищує максимально встановлений цим Законом, не повинні поширюватися на позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, здійснивши обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром з 01.03.2019, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії згідно п.7 Порядку №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713) з 01.03.2019 без обмеження граничним розміром з урахуванням вже виплаченої пенсії.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.229, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.10.2019 по справі № 520/9594/19 в частині задоволення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій В.Б. Русанова