Справа № 161/4449/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 161/4449/19 пров. № 857/13211/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Качмара В.Я., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі відокремленого структурного підрозділу управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на окрему ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року (суддя першої інстанції Ковтуненко В.В., м. Луцьк),

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Бондаренко Віктор Геннадійович звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до Департаменту патрульної поліції, в особі відокремленого структурного підрозділу УПП у Волинській області про скасування постанови.

Під час розгляду справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області було винесено окрему ухвалу від 23 жовтня 2019 року, якою зобов`язано голову кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Волинської області Веремчука В.В. вжити заходів щодо усунення причин і умов, що сприяли порушенню законодавства адвокатом Бондаренком Віктором Геннадійовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 834 від 25 квітня 2016 року).

Із таким судовим рішенням не погодився адвокат Богдаренко В.Г. та подав апеляційну скаргу. Вважає, що оскаржувана окрема ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати ухвалу суду. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність в його діях порушення норм законодаства. Зауважив, що порядок у судовому засіданні він не порушував, неповаги до суду не виявляв. Суддя безпідставного його видалив з зали суду, порушуючи принцип гласності судового процесу, що підтверджено аудіозаписом судового процесу. Також апелянт наголосив, що з боку судді мало місце упереджене ставлення до нього.

У судовому засіданні Бондаренко В.Г. підтримав апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені.

Представник відповідача та позивач у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, про що свідчать відомості про надсилання електронної судової повістки та телефонограми.

Суд, дослідивши матеріали справи, а також звукозапис судового засідання, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд, який постановив окрему ухвалу щодо певної особи, в діях якої вбачає порушення закону чи певних суспільних правил поведінки, уповноважений здійснити реагування на прояви порушення моделі поведінки та направити таку до органу, дискреційні повноваження якого передбачають здійснення реагування на вчинення дисциплінарних проступків.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» 5 липня 2012 року N 5076-VI (надалі - Закон N 5076-VI).

За визначенням вказаного Закону адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 4 названого Закону адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Частиною 1 статті 20 Закону № 5076-VI визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Так, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики (п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону № 5076-VI).

Надзвичайна важливість функціонального навантаження адвокатури вимагає від адвокатів слідування високим етичним стандартам поведінки. При цьому специфіка, комплексний характер обов`язків, що покладені на адвокатуру, обумовлюють необхідність збалансування засад служіння адвоката інтересам окремого клієнта та інтересам суспільства в цілому, дотримання принципів законності і верховенства права.

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов`язків адвоката.

З метою уніфікованого закріплення традицій і досвіду української адвокатури в сфері тлумачення норм адвокатської етики, а також загальновизнаних деонтологічних норм і правил, прийнятих у міжнародному адвокатському співтоваристві Національною асоціацією адвокатів України прийнято Правила адвокатської етики, затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року (надалі - Правила).

Правила слугують обов`язковою для використання адвокатами системою орієнтирів при збалансуванні, практичному узгодженні своїх багатоманітних, іноді суперечливих професійних прав та обов`язків відповідно до статусу, основних завдань адвокатури і принципів її діяльності, визначених Конституцією України, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законодавчими актами, а також закріплюють єдину систему критеріїв оцінки етичних аспектів поведінки адвоката.

Статтею 7 Правил визначено, що у своїй професійній діяльності адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний використовувати всі свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності.

Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

Положеннями ст. ст. 11, 12 Правил визначено, що зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва.

Адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві.

Всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватись у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокат не повинен вчиняти дій, спрямованих на обмеження незалежності адвокатської професії, честі, гідності та ділової репутації своїх колег, підрив престижу адвокатури та адвокатської діяльності.

Відповідно до ст. 42 Правил, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

За порушення Правил адвокатської етики до адвоката можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності в порядку, передбаченому чинним законодавством про адвокатуру та адвокатську діяльність, а також рішеннями З`їзду, актами Ради адвокатів України, Національної асоціації адвокатів України (ч. 1 ст. 66 Правил).

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що адвокат під час виконання функцій захисника в судовому процесі повинен дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства та своєю діяльністю не повинен допускати дій, які виражають неповагу до суду.

Як видно з тексту оскаржуваної ухвали, суд вказав про не підтвердження адвокатом Бондаренко В.Г. повноважень у суді і послався на положення КПК України, якими не передбачено підтвердження повноважень адвоката копією ордеру. Крім того, вказав, що зі змісту поданої копії видно, що органом, в якому надається правова допомога, визначено «судові інстанції», що не відповідає пункту 2 частини 1 статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також п.п. 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №36.

Суд навів практику Верховного Суду у справі №202/5348/18 щодо неможливості посвідчення адвокатом копії ордеру та у справі № 9901/847/18 щодо невідповідності вимогам законодавства надання адвокатом на підтвердження своїх повноважень ордеру, у якому не зазначено конкретної назви органу (суду), в якому надається правова допомога.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що вказані обставини стали підставою для недопуску адвоката Бондаренка В.Г. до участі у судовому засіданні.

Отже, суд використав процесуальні можливості щодо недопуску особи без належних повноважень до судового процесу.

При цьому, будь-яких умисних порушень чинного законодавства апелянт не вчиняв.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що повідомивши голову кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури про вказані факти і зобов`язавши вжити заходів щодо усунення порушення, суд не взяв до уваги той факт, що ордер адвоката видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням.

Апеляційний суд також зазначає, що згідно постанови Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № №308/8995/17 зазначено, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів. Тому долучені до матеріалів апеляційної скарги копії договору, засвідчені у визначеному законом порядку, а саме у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є належними документами, що підтверджують право особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої процесуальної дії.

Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2019 року справу №320/5420/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «В-Н» до Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. При цьому зазначив, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне відступити від висновку Касаційного цивільного суду, що повноваження представника, яким є адвокат, повинні бути підтверджені саме оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді.

Отже, апеляційний суд вважає, що подання адвокатом засвідченої копії ордеру на підтвердження своїх повноважень не може бути підставою для постановлення судом окремої ухвали як заходу реагування.

Щодо порушення адвокатом Бондаренко В.Г. порядку у судовому засіданні, то апеляційний суд зазначає, що зі звукозапису судового засідання не вбачається проявів апелянтом неналежної поведінки, що свідчить про неповагу до суду, зокрема, що мало місце порушення ним порядку у судовому засіданні після недопуску його до участі. Фактично апелянт заперечував щодо недопуску його до участі у справі, тобто висловлював свою думку з цього питання і у подальшому намагався з`ясувати свій статус у судовому засіданні, враховуючи виклик до суду.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлена Луцьким міськрайонним судом Волинської області окрема ухвала від 23 жовтня 2019 року є необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, скасувати окрему ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 жовтня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський
Повний текст постанови складено 20 січня 2020 року.