Справа № 233/8924/19
Суддя: Мартишева Т. О.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/8924/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартишева Т. О.

за участю секретаря Кюсєвої Т.О.,

позивача -

відповідача ОСОБА_1 К.В.,

представника третьої особи Задоєнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Могилевської Кристини Валеріївни, третя особа - Головне управління Національної поліції в Донецькій області, про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому зазначила, що 17 грудня 2019 року поліцейським Могилевською К.В. було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень, зі змісту якої вбачається, що позивач 17 грудня 2019 року приблизно о 16-55 год. була зупинена на пр. Ломоносова у м. Костянтинівка, біля буд. № 155, з приводу того, що в автомобіля марки ВАЗ моделі 211010, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким позивач керувала, не горіла ліва фара у режимі ближнього світла, чим було порушено п. 31.4.3 (в) Правил дорожнього руху України. Зазначає, що на місці зупинки нею відповідачу були надані пояснення, що поламка автомобіля виникла підчас його руху, оскільки перед початком руху нею було перевірено справність освітлювальних приладів. На той час вона поспішала у дитячий садок «Дзвіночок» за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул.. Незалежності, буд. 256, але враховуючи наявність поламки, повідомила поліцейському про намір продовжити рух до місця ремонту, що знаходиться в один бік із місцем її прямування, за адресою: м. Костянтинівка Донецької області, вул. Театральна, щоб усунути поламку до темної пори доби. Не зважаючи на надані пояснення, відповідачем було розглянуто на місці справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову БАА № 542393. Винесену постанову вважає незаконною та необґрунтованою, а процедуру її постановлення - грубо порушеною. Так, розгляд справи на дорозі, на місці зупинки транспортного засобу, у проміжок часу з 16:55 год. до 16:59 год. унеможливило виконання вимог ст.. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об*єктивного з*ясування обставин справи. Крім того, диспозиція ст.. 121 КУпАП, за якою відносно позивачки було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, визначає конкретний час, у який може бути скоєне правопорушення, - виключно темна пора доби. Відповідачкою не було надано оцінку цьому факту, оскільки вона не є експертом та не може визначати момент заходу сонця. Також, відповідачем не враховано, що рухаючись по освітленому відрізку дороги по пр.. Ломоносова, позивач фактично не могла побачити несправність. Конструкція транспортного засобу та відсутність індикації несправностей на панелі приладів також виключає можливість вчасно попередити або запобігти виникненню несправностей світлових приладів. Таким чином, під час розгляду справи не було встановлено об*єктивних даних, що позивач достовірно знала про технічну несправність та почала рух, не намагаючись усунути її на місці або ж рухатися далі до місця стоянки чи ремонту без дотримання запобіжних заходів. Крім того, відеозапис, здійснений на встановлений відповідачем пристрій, в силу закону не може вважаться належним доказом у зв*язку з тим, що оскаржувана постанова серії БАА № 542393 від 17 грудня 2019 року відносно ОСОБА_2 не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати дії відповідача незаконними та скасувати постанову серії БАА № 542393 від 17 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП в розмірі 340 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 15, 35, 44-45).

Відповідач - поліцейський сектору реагування патрульної поліції №3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Могилевська К.В.,в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та пояснила, що 17 грудня 2019 року у встановленому місці та час нею та поліцейським ОСОБА_3 було зупинено автомобіль позивачки, що мав технічні несправності - не горіла ліва фара у режимі ближнього світла. Справу про адміністративне правопорушення згідно вимог чинного законодавства було розглянуто на місці, позивачці було роз*яснено її права, про що свідчить її підпис у постанові. Факту вчинення правопорушення позивачка фактично не заперечувала, пояснила, що поспішає та для усунення поламки має намір заїхати до станції технічного обслуговування. Під час спілкування ОСОБА_2 поводилася неналежно, застосовувала нецензурні вислови, а у подальшому продовжила рух без ввімкнення аварійної сигналізації, знову порушивши Правила дорожнього руху. Відповідачу надійшов терміновий виклик, тому переслідування позивачки не здійснювалося, намір усунути несправність на станції технічного обслуговування, яка знаходиться по дорозі до місця слідування позивачки, не було перевірено. При складенні постанови здійснювався відеозапис на нагрудну камеру поліцейського, однак він не зберігся з технічних причин через збій програми. Доводи позовної заяви щодо відсутності спеціальних знань у відповідача для визначення часу настання темної пори доби вважає неспроможними, за допомогою даних мережі інтернет можна визначити точний час заходу сонця та 17 грудня 2019 року о 16:55 год. на вулиці вже було темно. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 просила відмовити.

Представник третьої особи - Головного управління Національної поліції в Донецькій області, у судовому засіданні підтримав доводи письмових пояснень (а.с. 29-32), вказуючи, що 17 грудня 2019 року у м. Костянтинівка на вул.. Ломоносова біля будинку № 155 поліцейською ОСОБА_4 було зупинено легковий автомобіль під керуванням ОСОБА_2 . Причиною зупинки слугувала непрацююча ліва фара транспортного засобу, чим було порушено п.31.4.3 (в) ПДР України. Згідно Правил дорожнього руху водій зобов*язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу, тощо. Пунктом 31.4.3 «в» забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідності такими вимогам не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла. За таких умов поліцейський не тільки складає постанову про накладення адміністративного стягнення, а й має право заборонити керування транспортним засобом до моменту усунення пошкодження. 17 грудня 2019 року за даними Укргідрометцентру захід сонця почався о 15 год. 34 хв., а ОСОБА_2 було зупинено о 16 год. 59 хв. Побачивши технічну несправність, поліцейська ОСОБА_4 зупинила автомобіль, виконала усі вимоги, передбачені Законом України «Про національну поліцію», «Про дорожній рух» та Інструкцією № 1395, та склала постанову про накладення адміністративного стягнення, пояснивши порушнику права відповідно до КУпАП та надавши змогу надати пояснення, які зазначені у копії постанови. Оскільки відеозапис порушення проводиться на нагрудну камеру поліцейського, яка має зв*язок із сервером і не може бути відразу показана як доказ порушнику, тому не було надано відеодоказ на місці вчинення правопорушення. У той же час, ОСОБА_2 , отримавши копію постанови на місці, мала право ознайомитися з матеріалами правопорушення та оскаржити його у вищому керівництві Національної поліції, проте не скористалася даним правом. Розглянувши справу на місці скоєння правопорушення поліцейська дотрималась вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Жодним нормативно-правовим актом не встановлено імперативну норму часу розгляду адміністративного правопорушення, тому доводи позову в цій частині є необґрунтованими. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 17 грудня 2019 року у встановлений час ним разом із відповідачем ОСОБА_4 здійснювався нагляд за безпекою дорожнього руху у м. Костянтинівка по пр. Ломоносова, 155. У даному місці було зупинено автомобіль під керуванням позивачки з непрацюючою лівою фарою у темну пору доби, що є порушенням Правил дорожнього руху. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було проведено на місці зупинки, особі було оголошено права і обов*язки та складено постанову про накладення адміністративного стягнення. Позивачці було зазначено, що вона перед початком руху мала перевірити стан транспортного засобу, на що вона пояснила, що їде з роботи додому, несправності не бачила та не знала, що фара не горить. Спілкувалася позивачка спочатку спокійно, але згодом агресивно, запитувала, чому відносно неї відразу складається постанова. Після розгляду справи ОСОБА_2 продовжила рух, чи було ввімкнено аварійну сигналізацію точно не пам*ятає, здається так. Чи знаходиться у напрямку слідування ОСОБА_2 станція технічного обслуговування та чи заїжджала позивачка туди для усунення поламки свідку невідомо, це не з*ясовувалося.

З`ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що відповідно до постанови у справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 542393 17 грудня 2019 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_2 на пр. Ломоносова АДРЕСА_1 м АДРЕСА_2 , біля будинку АДРЕСА_3 , у темну пору доби керувала транспортним засоби марки ВАЗ-211010, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, чим було порушено вимоги п.31.4.3 «в» ПДР України, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Спірним у справі є правомірність дій посадової особи з встановлення винності ОСОБА_2 у порушені п. 31.4.3 Правил дорожньогоруху України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

У відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).

Відповідно до п. 31.4 ПДР України - забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, а саме: п.31.4.3 (в) ПДР України - зовнішні світлові прилади: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Частиною 1 статті 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 статті 77 КАС України передбачено право сторін надати докази суду на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилається кожна із сторін.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.31.4.3 в) ПДР України, за що повинна бути передбачена відповідальність згідно КУпАП.

Однак, доказів у підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем до суду надано не було.

Відповідач ОСОБА_4 зазначила у судовому засіданні, що під час спілкування з позивачкою та складення оскаржуваної постанови здійснювався відеозапис на нагрудну камеру поліцейського, однак такий запис не зберігся через технічний збій програми.Оскаржувана постанова, при цьому, відомостей про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис, не містить.

З позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що під час зупинення її транспортного засобу дійсно не горіла лампа лівої ближнього світла, однак ця поломка відбулася у момент руху транспортного засобу і вона об`єктивно не могла її помітити, перед початком свого руху вона перевірила транспортний засіб та у ньому були відсутні будь-які несправності.

Приписами п. 31.5 ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити не можливо рухатися якомога коротким шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуватись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

З огляду на імперативний обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, а також у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 77 КАС України довести у подальшому перед судом правомірність своїх дій, і такі обставини повинні бути підтвердженні як належними, допустимими, достовірними, так і достатніми доказами, суд не може прийняти як доказ правомірності дій працівника поліції та законність винесення оскаржуваної постанови лише саму постанову, беззаперечного факту порушення п. 31.4.3 «в» ПДР України з неї позивачем не вбачається.

Як зазначено у ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 виїхала на транспортному засобі з указаними несправностями, як і доказів руху її з цими несправностями, однак факт такого руху не заперечувала сама позивач, та вказала, що несправність трапилася під час руху та повідомила про намір прослідувати до місця ремонту, чого відповідачем не спростовано. З пояснень учасників справи встановлено, що позивач не була усунена від керування автомобілем у зв*язку з його технічною несправністю. На запитання представника третьої особи відповідач ОСОБА_4 пояснила, що за маршрутом руху, який назвала позивач, дійсно є станція технічного обслуговування, чи заїжджала позивачка туди для усунення несправності транспортного засобу невідомо, це не було перевірено. Тож, доводам позивачки під час розгляду адміністративної справи не було надано відповідної оцінки, їх не перевірено, що свідчить про неповне встановлення відповідачем приписів ст. 9 КУпАП, а саме наявності у діях ОСОБА_2 протиправної, винної поведінки.

Отже, відповідач беззаперечно правомірність свого рішення не довів, а повідомлені відповідачем у якості заперечень обставини, не спростовують доводів позивача.

На думку суду, поліцейський провів розгляд справи без повного і всебічного з`ясування обставин справи та дійшов передчасно висновку про склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП за порушення п. 31.4.3 «в» ПДР України.

Твердження відповідача про продовження руху позивачкою після складення оскаржуваної постанови без дотримання Правил дорожнього руху, а саме, без ввімкнення аварійної сигналізації, не є предметом оскарження у даній справі та не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду, зокрема за поясненнями свідка.

Обґрунтування заперечень відповідача, пояснень представника третьої особи щодо поведінки ОСОБА_2 під час складення оскаржуваної постанови, неспроможності тверджень позивачки про відсутність у поліцейського знань для визначення часу настання темної пори доби, тощо, доводів позову на переконання суду не спростовують.

Вимогами ч. 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність підстав до часткового задоволення позову та захист порушених прав позивача з урахуванням передбачених ч.3 ст.286 КАС України повноважень суду - скасування постанови серія БАА № 542393, винесеної 17 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання незаконними дій відповідача у справі щодо складення постанови про накладення адміністративного стягнення з огляду на передбачені ч. 3 ст. 286 КАС України повноваження адміністративного суду задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір відноситься на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 6, 77, 139, 243, 244, 245, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Могилевської Кристини Валеріївни (адреса місця розташування: Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Злагоди, буд. 2), третя особа - Головне управління Національної поліції в Донецькій області (адреса місця розташування: Донецька область, м. Маріуполь, проспект Нахімова, буд. 86, код. ), про визнання дій неправомірними, скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Скасувати постанову серія БАА № 542393 від 17 грудня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.1 ст.121 КУпАП відносно ОСОБА_2 , винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції №3 Костянтинівського відділення поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Могилевською Кристиною Валеріївною.

У задоволенні іншої частини позову відмов ити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя