Справа № 1.380.2019.003615
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.003615 пров. № 857/12673/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Сакалош В.М. у м. Львові о 11 год. 01 хв. у справі № 1.380.2019.003615 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 лютого 2019 року по 02 травня 2019 року у розмірі 18715, 87 грн.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 813/3053/18 стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 7242,37 грн. заборгованості з не виплаченого розрахунку при звільненні, що складається з: 409,65 грн. заборгованості із виплати заробітної плати, 343,20 грн. заборгованості з виплати тримісячного середнього заробітку, 6489,52 грн. заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки. Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 101145, 34 грн.

07.03.2019 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про видачу виконавчих листів на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 813/3053/18.

03.05.2019 року та 06.05.2019 року Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області у безспірному порядку провело списання коштів з рахунку відповідача на користь позивача відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 45.

Позивач вважає, що у відповідача наявний обов`язок, відповідно до статті 117 Кодексу законів про працю України, виплатити йому частину середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21.02.2019 по 02.05.2019 року.

На думку позивача, відповідач порушив його право на оплату праці, яке необхідно захистити шляхом стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року в адміністративний позов задоволено.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 лютого 2019 року по 02 травня 2019 року у розмірі 18715 грн. 87 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи.

Відповідач зазначив, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 813/3053/18 Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області 03.05.2019 року та 06.05.2019 року, на підставі виконавчих листів, провело безспірне списання коштів з Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Тому, відповідач вказує на те, що не допустив протиправної бездіяльності щодо виконання рішення суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Апеляційний суд встановив те, що Львівський окружний адміністративний суд постановою від 24.10.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував наказ Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 137/8 від 18.07.2017 року «Про відрядження». В решті позовних вимог відмовив.

13.02.2018 року Львівський апеляційний адміністративний суд скасував постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2017 року у справі № 813/2869/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав протиправною відмову Головного територіального управління юстиції у Львівській області у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 19.07.2017 року про звільнення із займаної посади з 20 липня 2017 року у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю (ч. 3 ст. 38 КЗпП України). Зобов`язав Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звільнити ОСОБА_1 з посади начальника Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області з 20.07.2017 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Стягнув з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 18642 грн. 35 коп. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Після цього, ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області 7242,37 грн. заборгованості з невиплаченого розрахунку при звільненні, що складається з: 409,65 заборгованості із виплати заробітної плати, 343,20 грн. заборгованості з виплати тримісячного середнього заробітку, 6489,52 грн. заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки; стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні починаючи з 14.02.2018 року по дату постановлення рішення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 813/3053/18 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року та постановлено стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 7242,37 грн. заборгованості з невиплаченого розрахунку при звільненні, що складається з: 409,65 грн. заборгованості із виплати заробітної плати, 343,20 грн. заборгованості з виплати тримісячного середнього заробітку, 6489,52 грн. заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки, а також стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 101145, 34 грн.

07.03.2019 року позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про видачу виконавчих листів на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 813/3053/18.

25.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області про прийняття до виконання виконавчих листів виданих Львівським окружним адміністративним судом 16.04.2019 року про стягнення з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з невиплаченого розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

03.05.2019 року та 06.05.2019 року Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області у безспірному порядку провело списання коштів з рахунку відповідача на користь позивача відповідно до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 45.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив строк розрахунку належних виплат при звільненні працівника, встановлений статтею 116 КЗпП, а тому повинен нести відповідальність встановлену статтею 117 КЗпП України у вигляді виплати середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Відповідно до частини 1 статі 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною 1 статті 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2019 року по справі № 813/3053/18 вже вирішено питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і виконання цього рішення здійснено в порядку визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Статтею 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема державний орган.

Частиною 1 статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Отже, апеляційний суд вважає, що у випадку, якщо стягувач звернувся за виконанням судового рішення в порядку передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», то права стягувача можуть бути порушені не виконанням, не своєчасним чи не належним виконанням рішення суду, що не є затримкою розрахунку при звільненні в розумінні статті 116, 117 КЗпП України.

В цьому випадку відносини виникають з приводу виконання рішення суду, а тому відповідальність може наставати виключно за не виконання, не своєчасне чи неналежне виконання.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції помилково застосував норми статті 117 КЗпП, які визначають відповідальність роботодавця за порушення строків розрахунку при звільненні.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.003615 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Повний текст постанови складений 22.01.2020 року Р. П. Сеник