Справа № 640/2369/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Київ № 640/2369/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс»

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД»

про скасування дозволу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач), в якому просить скасувати дозвіл на будівельні роботи №ІУ 49, виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України Товариству з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» за проектом «Будівництво автомобільного заправного комплексу за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Гатне».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є власником автозаправного комплексу, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 0:03:001:0003. На земельній ділянці кадастровий номер :02:001:5145, яка розташована поряд з належним позивачу автозаправним комплексом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» розпочато роботи з будівництва автозаправного комплексу, які проводяться на підставі дозволу №ІУ 49, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією України. Позивач вказує, що дозвіл №ІУ 49 виданий Державною архітектурно-будівельною інспекцією України з порушенням містобудівного законодавства, оскільки об`єкт будівництва розміщений в охоронній зоні газової магістралі Курськ-Київ ДУ-1200 Ру 5,5 Мпа; КЗУ-І Ду-1000Ру 5,5 Мпа; Хотів-Боярка Ду-700 мм 5,5 Мпа високого тиску міжнародного значення, об`єкт будівництва належить до класу санітарно-захисних зон, вибухо та пожежонебезпечний, проте розміщений в охоронній зоні ЛЕП 110 кВт. Додатково позивач вказує, що забороняється розміщувати об`єкти дорожнього сервісу на перехідно-швидкісних смугах та ближче ніж 500 м один від одного, натомість об`єкт будівництва розміщений на відстані меншій ніж 500 м від належної позивачу автозаправної станції.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року відкрито провадження у справі, залучено до участі у справі в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» та вирішено здійснити її розгляд з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідача зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» було надано весь пакет документів необхідних для видачі дозволу на проведення будівельних робіт, отже при надання дозволу на виконання будівельних робіт №ІУ 49 відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень визначених містобудівним законодавством.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» надано пояснення, в яких зазначено, що видача Державною архітектурно-будівельною інспекцією України дозволу на проведення будівельних робіт №ІУ 49 не порушує права та інтереси позивача. Також, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» вказує на відсутність визначених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466, підстав для відмови у видачі та/або анулюванні та/або скасування дозволу на проведення будівельних робіт №ІУ 49.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 квітня 2019 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» про забезпечення позову повернуто без розгляду.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» є орендарем земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0003, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №130809210 від 13 липня 2018 року та власником розташованих на такій земельній ділянці нежитлових будівель та споруд АЗС (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16 жовтня 2013 року №10995874).

Державною архітектурно-будівельною інспекцією України 02 листопада 2018 року видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» дозвіл №ІУ 49 на виконання будівельних робіт на об`єкті «Будівництво автомобільного заправного комплексу за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Гатне».

Так, відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», законами України «Про Генеральну схему планування території України», «Про основи містобудування», «Про архітектурну діяльність», «Про землеустрій», іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI).

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон 3038-VI) визначено, що суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

Згідно з частиною 4 статті 26 Закону 3038-VІ, право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Одночасно частиною 5 статті 26 Закону № 3038-VI визначено, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Разом з цим пунктом 3 частини 1 статті 34 Закону № 3038-VI визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно до частин 1-3 статті 37 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

За наявності дозволу на виконання будівельних робіт отримання замовником та генеральним підрядником чи підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт та видалення зелених насаджень у межах будівельного майданчика не вимагається.

Для отримання дозволу подається заява, до якої додаються:

1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

2) копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою);

3) проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку;

4) копія документа, що посвідчує право власності на будинок чи споруду, або згода його власника, засвідчена у встановленому законодавством порядку, на проведення будівельних робіт у разі здійснення реконструкції, реставрації чи капітального ремонту;

5) копії документів про призначення осіб, відповідальних за виконання будівельних робіт, та осіб, які здійснюють авторський і технічний нагляд;

6) інформація про ліцензію, що дає право на виконання будівельних робіт, та кваліфікаційні сертифікати;

7) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Аналогічні норми закріплено в пункті 28 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року №466.

В контексті наведеного суд зауважує, що ні нормами Закону № 3038-VI, ні нормами постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року №466 не передбачено повноваження відповідача запитувати та/або перевіряти будь-які інші документи, ніж ті, що визначені статтею 37 Закону № 3038-VI та пунктом 28 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» від 13 квітня 2011 року №466.

З матеріалів справи вбачається, що представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» подано до Державної архітектурно-будівельної інспекції України заяву про видачу дозволу на виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва «Будівництво автомобільного заправного комплексу за адресою: Київська область, Києво-Святошинськоий район, село Гатне», до якої додано копію документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, проектну документацію: пояснювальну записку на 85 аркушах, основні креслення на 8 аркушах, звіт за результатами експертизи проекту будівництва на 78 аркушах, наказ замовника про затвердження проектної документації на 1 аркуші, копії документів про призначення осіб, які здійснюють авторський нагляд, осіб, які здійснюють технічний нагляд, відповідальних виконавців робіт.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26 березня 2018 року №118410459 земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:5145 площею 0,5761 га з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства за адресою: Київська область, Києво-Святошинськоий район, село Гатне належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД».

Відповідно до пункту 5 Містобудівних умов і обмеження забудови земельної ділянки №3/41 від 29 березня 2018 року на відстані 300 м на півночі та північного сходу від земельної ділянки знаходиться магістральний газопровід Курськ-Київ.

В матеріалах справи відсутні докази, що до складу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:5145 входять землі охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:5145 відноситься до охоронних зон електромереж.

При цьому, суд зауважує, що листом від 07 червня 2018 року №06.1-12/1114 Департамент екології та природних ресурсів Київської обласної державної адміністрації повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД», що планова діяльність на об`єкті «Будівництво автомобільного заправного комплексу за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Гатне» не потребує проведення оцінки впливу на довкілля.

Також, листом від 02 червня 2016 року №3255/20/10-2016 Управління безпеки дорожнього руху Департаменту превентивної діяльності Національної поліції за результатом опрацювання поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» документів встановив, що запропоновані проектні рішення відповідають вимогам правил норм і стандартів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Крім того, в матеріалах справи наявне погодження Служби автомобільних доріг у Київській області від 16 червня 2016 року №06с/2018 та Управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції у Київській області від 26 травня 2016 року №2486/109/20/03/2016.

Наведене вище спростовує доводи позивача про відсутність відповідних погоджень у Товариства з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД».

При цьому суд зауважує, що наведені у позові порушення стосуються виключно діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю «Пантера ЛТД» після отримання оскаржуваного дозволу на будівельні роботи №ІУ 49 та не вказують на наявність порушень відповідача під час видачі зазначеного дозволу.

Відповідно до частин 4, 6 статті 37 Закону № 3038-VI підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є:

1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу;

2) невідповідність поданих документів вимогам законодавства;

3) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

4) результати оцінки впливу на довкілля у випадках, визначених Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт;

2) наявності відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю;

4) скасування містобудівних умов та обмежень;

5) систематичного (два і більше разів підряд) перешкоджання проведенню перевірки посадовими особами органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Під час розгляду справи не встановлено наявності підстав, визначених частинами 4, 6 статті 37 Закону № 3038-VI, для відмови або анулювання дозволу на виконання будівельних робіт.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 522/3665/17 (провадження № К/9901/38991/18) констатував, що з огляду на вимоги статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень. Також, Верховний Суд встановив, що в контексті завдань адміністративного судочинства (статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України) звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд - встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту. При цьому, заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

Проаналізувавши зміст наведених норм, вивчивши доводи позивача, викладені в адміністративному позові, суд дійшов висновку про те, що між позивачем та відповідачем, по-перше, взагалі відсутній публічно-правовий спір у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України; по-друге, відсутнє порушене право або законний інтереси позивача з боку відповідачів, оскільки позивач в даному випадку не є учасником (суб`єктом) правовідносин, в межах та на регулювання яких відповідачем надано оскаржуваний дозвіл.

Таким чином, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що при видачі оскаржуваного дозволу відповідачем порушені права та/або інтереси безпосередньо позивача, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність та обґрунтованість дій при видачі оскаржуваного дозволу з урахуванням вимог частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи, що у задоволенні позову сторони відмовлено, а іншими учасниками справи судові витрати не понесені, - судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 72-77,139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобансервіс» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко