Справа № 159/5437/19
Суддя: Лесик В. О.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/5437/19
Провадження № 2-а/159/29/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Лесика В.О.,

за участі секретаря - Шокот С.Т.,

представника позивача Панасюка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області , поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Лаврової Людмили Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 за посередництвом свого представника - адвоката Панасюка І.І. 24.09.2019 року подав до суду позов до Управління патрульної поліції у Волинській області , поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Лаврової Людмили Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Просить скасувати як протиправну постанову серії НК 18 №235216 від 04.09.2019 р., винесену відповідачем - поліцейською роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Лавровою Людмилою Олександрівною, якою його притягнуто до адмінвідповідальності за ч.1 ст.121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29.08.2019 року йому було вручено повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на 04.09.2019 року на 10:00год. для розгляду поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Лавровою Людмилою Олександрівною адміністративного правопорушення . На виклик він не з`явився, попередньо повідомивши про причини неявки, оскільки ним станом на 02.09.2019 року було подано апеляційну скаргу на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15.08.2019 року про притягнення його до адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відповідно до постанови НК№396279 від 11.07.2019 року за ч.3 ст.121 КУпАП за цим же фактом.

Незважаючи на те, він 09.09.2019 року отримав листа з постановою про накладення адміністративного стягнення серії ДП18№235216 від 04.09.2019 року з якої вбачається , що ОСОБА_1 увечері об 19 год.35 хв. 11.07.2019 р. керуючи автомобілем марки «IVEKO», н. з. НОМЕР_1 , рухався по а/д М - 07 Київ - Ковель - Ягодин на 382 км.+400м з технічною несправністю , а саме не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла, при перевірці документів водій не мав при собі протокол технічного котролю КТЗ , чим порушив п. п. 31.4.3«а» та 31.3 «б» ПДР України за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч.1 ст.121 та ч.3 ст.121 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн..

Вважає оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18№235216 від 04.09.2019 року протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

На вказаній ділянці дороги був зупинений працівниками поліції у зв`язку з тим, що нібито не працювала права фара в режимі ближнього світла, незважаючи на те, що правилами дорожнього руху України заборонена експлуатація транспортного засобу з працюючим світловим приладом тільки в одному випадку, якщо це ліва фара в режимі ближнього світла.

Крім того на вимогу працівника поліції пред`явити документ на проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю, ним було представлено міжнародний сертифікат технічного огляду №UA989410, однак, остання вирішила, що обов`язковий техконтроль не пройдений. Покликаючись на ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», зазначає, що відповідачем - поліцейським не конкретизовано, де саме необхідно проходити такий контроль і відсутня заборона на проходження такого контролю з метою отримання міжнародного сертифікату. Атестатом про акредитацію, виданим Нацагенством з акредитації України, засвідчено компетентність органу із сертифікації дорожніх т/з та систем управління якістю ДП «Державний автотранспортний науково - дослідний і проектний інститут». Покликаючись на ст. 1 Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних т/с і про взаємне визнання таких оглядів, затвердженої Указом Президента України № 159/2006 від 28.02.06 р., що набула чинності з 18.03.17 р.; ч. 1 ст. 19 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про страхування», ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначає, що поліси страхування також були надані поліцейському, однак, проігноровані. Протокол про адмінправопорушення не складався. Його пояснення до уваги взяті не були і належно не спростовані. Жодні докази у оскаржуваній постанові не зазначені і йому про такі не відомо. Покликаючись на судову практику, зазначає, що відповідачем - поліцейським було порушено його право на захист, не надано можливості надати всі необхідні документи. Пояснення позивача, копія якого надана суду, було подане відповідачеві - поліцейському вже після винесення оскаржуваної постанови. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом позивача та його представника - адвоката, відповідачів.

Копія вказаної вище ухвали суду та позовної заяви з доданими до неї документами отримана відповідачем - поліцейським - під розпис 01.08.19 р..

15.10.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача Моніч Т.М., обґрунтований тим, що останній позову не визнає. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 3, 32, 35 Закону України «Про Національну поліцію», ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», відповідач зазначає, що 11.07.19 р. при здійсненні патрулювання було виявлено порушення позивачем ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП. При перевірці документів - встановлено, що т/з є вантажним, підлягає обов`язковому техконтролю, однак, такого не пройшов у порушення водієм п. 31.3 «б» ПДР України. Розгляд справи про адмінправопорушення нею було проведено відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач не пред`явив протокол обов`язкового техконтролю т/з, клопотань під час розгляду справи не заявляв. Було винесено оскаржувану постанову. Зазначає, що міжнародний сертифікат техогляду не є альтернативою протоколові обов`язкового техконтролю. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача - адвокат Панасюк І.І. у судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав та надав суду пояснення, аналогічні доводам позовної заяви. Суду додатково пояснив, що письмове поясненння позивачем подано поліцейському після складення оскаржуваної постанови. Крім того , просив врахувати , що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №857/10849/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області задоволено. Скасовано рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 серпня 2019 року у справі №159/4161/19 та прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №396279 від 11 липня 2019 року і закрито справу про адміністративне правопорушення. Просить позов задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача - адвоката Панасюка І.І., дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18№235216 від 04.09.2019 року на позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Із постанови вбачається, що 11.07.2019 року о 19 год. 35 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом із технічною несправністю, а саме, не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла, при перевірці документів водій не мав при собі протоколу обов`язкового технічного контролю КТЗ, чим порушив п.п. 31.4.3 «а» та 31.3 «б» ПДР України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 та ч.З ст.121 КУпАП та на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно п.п.31.4.3 а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності і невідповідності такій вимозі: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

В той же час, згідно п.п.31.4.3 в) ПДР України забороняється експлуатувати автомобіль у випадку коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.121 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю пройшов такий контроль.

Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані у підрозділах Державтоінспекцїї Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до положень цієї статті обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Технічний опис та зразок протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу затверджує Кабінет Міністрів України.

В положеннях статті 37 Закону України «Про дорожній рух» визначенні підстави для заборони експлуатації транспортних засобів.

Згідно з ч.І ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ст. 1 Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів, затвердженої Указом Президента № 159/2006 від 28.02.2006 року, договірні сторони приймають правила щодо періодичності технічних оглядів колісних транспортних засобів, зареєстрованих або допущених до експлуатації на їхній території і на взаємній основі визнають огляди, які поводяться до цих Правил.

В Україні Віденську Угоду 1997 року було затверджено Указом Президента України від 28 лютого 2006 року № 159/2006, а набула чинності зазначена Угода в Україні з 18 березня 2007 року.

З метою виконання Україною Віденської Угоди 1997 року Міністерство транспорту і зв`язку України затвердило наказ від 09.01.2009 року № 8 «Про заходи щодо забезпечення виконання Віденської Угоди 1997 року».

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст.77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП України. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до п. 18 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів № 137 від 30.01.2012 року (надалі -Порядок №137 від 30.01.2012 року) перевірка конструкцій і технічного стану транспортних засобів проводиться згідно з Вимогами до перевірки. У разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу замовникові видається протокол перевірки технічного стану із самоклейною міткою радіочастотної ідентифікації, яка розміщується в правій верхній частині вітрового скла (на внутрішньому боці) транспортного засобу. У разі негативного результату або невідповідності даних у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу даним ідентифікації транспортного засобу складається акт невідповідності технічного стану транспортного засобу за формою згідно з додатком 4.

Положеннями п. 19 зазначеного Порядку №137 від 30.01.2012 року визначено, що якщо протокол перевірки технічного стану застосовується як альтернатива Міжнародному сертифікату технічного огляду (на вимогу замовника), його видають акредитовані згідно із Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» виконавці відповідно до Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів із зазначенням у протоколі слів такого змісту: «Міжнародний технічний огляд проведено».

Тобто, положення п. 19 зазначеного Порядку №137 від 30.01.2012 року визначають застосування протоколу перевірки технічного стану як альтернативи Міжнародному сертифікату технічного огляду та не містить приписів щодо неможливості використання Міжнародного сертифікату технічного огляду, виданих акредитованими згідно із Законом України «Про акредитацію органів з оцінки відповідності» виконавцями відповідно до Угоди про прийняття єдиних умов періодичних технічних оглядів колісних транспортних засобів і про взаємне визнання таких оглядів.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідачами не надано суду доказів, які б підтверджували факт правопорушення .

Відповідачами не надано до суду взагалі будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 та ч.З ст. 121 КУпАП, що не дає можливості встановити дотримання відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, встановленої КУпАП, що передує винесенню постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Також звертаю увагу, що Міжнародний сертифікат техогляду №UA 989410 від 10.05.2019 року, наявний у матеріалах справи підтверджує проходження технічного огляду автомобіля Iveco Dally 70C17.

Таким чином, суть адміністративного правопорушення, зазначена в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ДП18№235216 від 04.09.2019 року року не відповідає об`єктивній стороні правопорушення.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Аналогічну позицію викладено в постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі №857/10849/19.

Таким чином, проаналізувавши зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст.121 КУпАП, не доведена. Доказів, які підтверджували б факт вчинення позивачем правопорушеннь судом не здобуто.

За таких обставин, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення, винесена відносно ОСОБА_1 від 04.09.2019 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є незаконною та необґрунтованою, оскільки при її винесенні не виконано усі вимоги чинного законодавства та не з`ясовано усіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 9, 77, 286, 257 - 263 КАС України, ст. ст. 7, 9, 36, 38, 222, 245, 247, 251, 252, 256, 268, 278, ч. ч. 1, 3, ст. 121 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити повністю.

Постанову поліцейського роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Лаврової Людмили Олександрівни серії НК 18 №235216 від 04.09.2019 року, якою піддано ОСОБА_1 адміністративному стягненню за ч.1 ст.121 та ч.3ст.121 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 ( триста сорок) грн.-скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 22.01.2020 року.

Головуючий:В. О. Лесик