Справа № 640/6765/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року м. Київ № 640/6765/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти»
до Київської митниці Держмитслужби
провизнання протиправним та скасування рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці Державної фіскальної служби, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості віл 04 квітня 2019 року №UA100000/2019/300075/2.

Ухвалою суду від 19 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги вмотивовано протиправною відмовою відповідача в митному оформленні ввезеного на митну територію України позивачем товару за заявленою ним вартістю, визначеною самостійно за основним методом. На підтвердження митної вартості позивач надав необхідний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, який відповідачем безпідставно не взято до уваги. Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості за резервним методом, відповідачем скориговано митну вартість на частину товару, ввезеного позивачем на митну територію України, розмір якої склав 37712,53 доларів США, тоді як позивачем було визначено митну вартість товару в розмірі 17772,99 доларів США.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити в її задоволенні, стверджуючи про те, що декларантом до митного органу подано митну декларацію для здійснення митного оформлення з документами, які містять ознаки підробки та не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, надані позивачем документи містили розбіжності та невідповідності, що унеможливлювало перевірку митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовлювало необхідність отримання від декларанта або уповноваженої ним особи визначених статтею 53 Митного кодексу України додаткових документів та відомостей. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому останній заперечив проти висновків, викладених представником відповідача у відзиві на позовну заяву та просив задовольнити позов у повному обсязі.

Позивачем подано клопотання про заміну неналежного відповідача - Київську міську митницю Державної фіскальної служби на належного - Київську митницю Держмитслужби.

Клопотання обґрунтовано тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 жовтня 2019 року №858 вирішено здійснити реорганізацію територіальних органів Державної фіскальної служби України шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби України.

Даною постановою також створено, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Державної митної служби України, зокрема Київську митницю Держмитслужби.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року №1217-р погоджено пропозицію Міністерства фінансів України розпочати діяльність Державної митної служби України та територіальних органів з метою реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушенням під час застосування законодавства з питань державної митної справи з 00 год. 00 хв. 08 грудня 2019 року.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність заміни відповідача Київську міську митницю ДФС її правонаступником Київською митницею Держмитслужби.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до контракту від 15 січня 2019 року №9 фірма «Chengdu Chang Yuan Shun Co. Ltd» (продавець) зобов`язалася поставити Товариству з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгрідієнти» (покупець) товар в асортименті та кількості, які визначаються комерційними інвойсами, що є невід`ємними частинами цього контракту.

На умовах, визначених контрактом, та на підставі супроводжувальних документів продавець здійснив на адресу покупця поставку товару згідно із комерційним інвойсом від 01 лютого 2019 року №CUKL11001/2019 на суму 1772,99 доларів США.

Для здійснення митного контролю ввезеного в режимі імпорту товару, уповноваженим позивачем декларантом - Товариством з обмеженою відповідальністю «Лан-Україна» подана митна декларація №UA100110.2019.169181 від 01 квітня 2019 року з необхідними документами.

Згідно акту про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 02 квітня 2019 року проведено огляд транспортного засобу № НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідач направив на електронну адресу декларанта позивача електронне повідомлення з пропозицією надати документи на підтвердження митної вартості товарів за ЕМД від 01 квітня 2019 року № UA100110.2019.169181, а саме:

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, для ідентифікації ввезеного товару;

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на вказане повідомлення декларант позивача надав відповідачу:

- копію декларації країни відправлення від №09007216;

- прайс-лист фірми «Chengdu Chang Yuan Shun Co. Ltd»;

- страховий поліс №PYIE01E00930;

- платіжні доручення №190125/000170543 та №190305/000174903.

Київська міська митниця ДФС, за результатами розгляду додаткових документів, повідомила декларанта позивача, що відповідно до умов оплати, вказаних в інвойсі від 01 лютого 2019 року №CUKL11001/2019, умови оплати за оцінюваний товар складають 20% - попередня оплата, та рещта після отримання копії коносамент. Розмір передоплати 20% від загальної суми інвойсу становить 3554,6 дол. США., а згідно з наданими платіжними дорученнями від 25 січня 2019 року №190125/000170543 та від 05 березня 2019 року №190305/000174903 оплати складали 3582 та 14190,99 доларів США відповідно, що не відповідає умовам, зазначеним в інвойсі від 01 лютого 2019 року №CUKL11001/2019.

У подальшому відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 04 квітня 2019 року №UA100000/2019/300075/2, яким, зокрема, скориговано митну вартість товару, який ввезено позивачем на митну територію України згідно з комерційним інвойсом № CUKL11001/2019 від 01 лютого 2019 року та контрактом №9 від 15 січня 2019 року, вартість якого складала 17772,99 доларів США.

Також відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2019/00525, відповідно до яких позивачу відмовлено в митному оформленні товару, задекларованого за ЕМД від 01 квітня 2019 року №UA100110.2019.16981.

Позивач подав скаргу до відповідача 17 квітня 2019 року на вищевказане рішення Київської міської митниці ДФС, яке просив скасувати.

На момент звернення до суду та розгляду справи а ні позивачем, а ні відповідачем відповіді на дану скаргу до суду не надано.

Не погоджуючись із таким рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100110/2019/00525, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною другою зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із митною декларацією декларант позивача надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

У подальшому відповідачу на його вимогу надано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. При цьому така його вимога не містила жодних причин та їх обґрунтування, через які заявлену позивачем митну вартість не може бути визнано та яку саме складову митної вартості товару повинен підтвердити позивач.

Згідно з графою 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідач уважає, що надані позивачем документи містять ознаки підробки та не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до умов оплати, вказаних в інвойсі від 01 лютого 2019 року №CUKL11001/2019, умови оплати за оцінюваний товар складають 20% - попередня оплата, та рещта після отримання копії коносаменту.

Розмір передоплати 20% від загальної суми інвойсу становить 3554,6 дол. США., а згідно з наданими платіжними дорученнями від 25 січня 2019 року №190125/000170543 та від 05 березня 2019 року №190305/000174903 оплати складали 3582 та 14190,99 доларів США відповідно, що не відповідає умовам, зазначеним в інвойсі від 01 лютого 2019 року № CUKL11001/2019.

Таким чином, причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не було визнано є:

- відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складові митної вартості та наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, що не дає можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Ураховуючи неможливим визначення, з огляду на викладені висновки, митної вартості товарів за основним методом, відповідачем застосовано другорядний - резервний метод визначення митної вартості товарів.

Суд вважає необґрунтованими такі мотиви прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Як встановлено судом та зазначено вище, на підтвердження митної вартості товару разом з ЕМД від 01 квітня 2019 року №UA100110.2019.169181, а потім додатково, декларант позивача надав відповідачу повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

За висновком суду, зазначені документи не містять ознак підробки та містять всі дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що вбачається в такому.

Так, відповідно до ЕМД від 01 квітня 2019 року №UA100110.2019.169181 розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Загальна вартість товару складала 17772,99 доларів США згідно з комерційним інвойсом від 01 лютого 2019 року.

Як встановлено судом, прийнятим відповідачем оскаржуваним рішенням здійснено коригування митної вартості товару, а саме товару, ввезеного позивачем на митну територію України.

Відповідно до пункту 4 проформи інвойсу № CUKL11001/2019 від 15 січня 2019 року до контракту від 15 січня 2019 року №9 оплату товару передбачалося здійснити у такий спосіб: 20% передоплата електронним платежем, решта - через 30 днів після отримання копії коносаменту.

Здійснення позивачем оплати за товар в розмірі 17772,99 доларів США підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті від 25 січня 2019 року №190125/000170543 та від 05 березня 2019 року №190305/000174903, оплати складали 3582 та 14190,99 доларів США, в яких в графі «Призначення платежу» міститься відповідний запис та проставлено відмітку банку про сплату коштів.

Відповідач, приймаючи рішення, посилався лише на недостатню кількість поданих декларантом позивача документів, у зв`язку з чим дійшов висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем надано достатній пакет документів для визначення митної вартості товару за основним методом (ціною контракту).

Таким чином, всупереч доводам відповідача, позивачем належним чином підтверджено ціну товарів, ввезених на митну територію України.

Твердження відповідача про неможливість взяти до уваги наданий позивачем витяг з прайс-листа компанії «Chengdu Chang Yuan Shun Co. Ltd» на підтвердження заявленої ним ціни товарів, вмотивовані відсутністю в цьому витязі адреси, номерів телефонів для зв`язку та інших даних щодо контактів названої компанії, а також тим, що цей витяг адресований неконкретній особі - дилеру, не заслуговують на увагу суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, декларантом позивача надано відповідачу достатню кількість інших документів, що містять необхідну інформацію про продавця товарів та їх продаж саме відповідачу.

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку, що позивачем подано до Київської міської митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 04 квітня 2019 року №UA100000/2019/300075/2.

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» до Київської митниці Держмитслужби задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської міської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів від 04 квітня 2019 року №UA100000/2019/300075/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколан Інгредієнти» (04116, м. Київ, вулиця Митрофана Довнар-Запольського, будинок 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8А, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 8082,10 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко