Справа № 640/12161/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Аліменка В.О., суддів: Бєлової Л.В., Кучми А.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в місті Києві), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, внаслідок чого основний розмір пенсії зменшився з 14 973,24 грн. до 11 197,38 грн., при проведенні перерахунку пенсії 01.10.2017 року;

- визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку та виплати пенсії позивача з 01.10.2017, 01.01.2018 року та з 01.07.2018 року з розрахунку основної пенсії у зменшеному розмірі - 10 282, 91 грн., замість належної - 13843, 16 грн.;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35% та виплачувати пенсію з урахуванням виплачених сум у розмірі 13730,00 грн., починаючи з 01 січня 2018 року до 30 червня 2018 року, а з 01 липня 2018 року та у подальшому - в розмірі 14350,00 грн.;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та судові витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким позовні задовольнити в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що норми Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", якими внесено зміни в частині перерахування з 01.10.2017 пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% не визначено його зворотну дію в часі, у зв`язку з чим відповідачем протиправно зменшено оцінку одного року страхового стажу з 1,35% до 1%.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в місті Києві та отримує пенсію за віком, згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В травні 2019 року позивач, через свого представника, звернувся до відповідача з запитом щодо проведення перерахунку пенсії.

Листом від 11.06.2019 року № 125723/02 ГУ ПФУ в місті Києві повідомило позивача, що коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35 становив 0,57263. З 1 жовтня 2017 року позивачу проведено перерахунок пенсії, з урахуванням середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки - 3764,40 грн. та страхового стажу, один рік якого дорівнює 1%.

Також, пенсійним органом зазначено, що відповідно ч. 2 ст.42 Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та постанови Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 року «Питання проведення індексації пенсії у 2019 році» визначено порядок проведення перерахунку раніше призначеної пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 1,17, в зв`язку з цим з 01.03.2019 року проведено відповідний перерахунок пенсії позивача, розмір якої склав - 13085,33 грн.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% при перерахунку пенсії , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що оскільки пенсія призначена позивачу відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії", а тому підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Статтею 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (дала - Закон № 1058) розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1,35%) за формулою наведеною в статті.

Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" у частині першій ст. 25 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: "За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%".

Відповідно до ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 01.10.2017 перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абз. 1 цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79,00 грн.

Відповідно до ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону № 1058, з 01.10.2017 по 31.12.2017 при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 набрав законної сили 11.10.2017.

Отже, з 01.10.2017 пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058 до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, тоді як при призначенні вперше пенсії в період з 01.10.2017 по 31.12.2017, зокрема, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу пенсія за віком призначена відповідно до Закону № 1058 з 24.07.2017.

А тому, враховуючи, що пенсія призначена позивачу відповідно до норм Закону № 1058 до набрання чинності Законом № 2148, остання підлягала перерахунку з 01.10.2017 з урахуванням п. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058 та застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Однак, згідно із положеннями абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

При цьому, при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35 % до 1 % одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Посилання позивача на те, що розмір пенсії станом на 30.09.2017 року становив 14973,24 грн , спростовується частиною 3 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, які втратили працездатність. Тимчасво, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії не міг перевищувати 10740,00 грн.

Загальний розмір пенсії до виплати з 01 жовтня 2017 року становив - 10740,00 грн.

Тобто, доводи апелянта про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1,35% призвело до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, спростовуються вищевикладеним.

При цьому, позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії.

Відтак, доводи апелянта про звуження його прав та погіршення становища внаслідок застосування відповідачем при обчисленні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% є безпідставними.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 09.10.1979 по справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії").

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач діяв межах, на підставах та у спосіб встановлений чинним законодавством та правомірно здійснив перерахунок належної позивачу пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% , а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду 19.09.2018 у справі № 825/1898/18, від 03.10.2018 у справі № 805/3188/18-а, від 08.01.2019 у справі № 2340/2946/18 та від 25.04.2019 у справі № 0840/3529/18.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова