Справа № 280/3965/19
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3965/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу з питання забезпечення позову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2019 р. (суддя Стрельнікова Н.В.) в справі № 280/3865/19 за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Запоріжжя Буряка Володимира Вікторовича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до міського голови міста Запоріжжя Буряка Володимира Вікторовича про визнання протиправною бездіяльності щодо відсутності дій по відновленню комунальними підприємствами Запорізької міської ради послуг з водопостачання та електропостачання магазину, що належить їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачем подана заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_2 просила забезпечити позов шляхом зобов`язання міського голову вчинити певні дії шляхом надання розпорядження підпорядкованим комунальним підприємствам «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, «Водоканал», аварійній службі тощо щодо виконання прямих службових обов`язків з відновлення фахівцями КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, КП «Водоканал» тощо згідно з договором № 7934 від 18.09.2007 р. подачі питної води до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, протягом 3 діб; зобов`язання міського голову вчинити певні дії шляхом надання розпорядження підпорядкованим комунальним підприємствам «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, «Водоканал», аварійній службі тощо, взаємодії з фахівцями ПАТ «Запоріжжяобленерго» шляхом надання доступу до нежитлових приміщень підвалу будинку для відновлення послуг електропостачання згідно з договором № 11331 від 17.08.2009 р. подачі електроенергії до нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, потягом 3 діб.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2019 р. відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення заяви. Апелянт вказує на неправильний висновок суду першої інстанції про не співмірність вимог, а також про відсутність очевидної протиправності бездіяльності з боку відповідача, а також зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених прав позивача.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення адміністративного позову у спосіб, який вказує позивач, оскільки на час вирішення клопотання позивачем не надано обґрунтованих доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або дійти висновку, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Також судом першої інстанції вказано, що предмет забезпечення адміністративного позову не узгоджується з предметом розгляду адміністративної справи та є набагато ширшим, а забезпечення адміністративного позову шляхом, про який просить позивач, призведе до фактичного вирішення адміністративної справи по суті, що не узгоджується з завданнями інституту забезпечення позову.

Крім того, судом першої інстанції визнано необґрунтованим посилання позивача на очевидність протиправності оскаржуваної бездіяльності, оскільки жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 90 КАС України).

Суд визнає приведені висновки суду першої інстанції обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що предметом позову, з яким ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду, є визнання протиправною бездіяльності Запорізького міського голови щодо відсутності дій по відновленню комунальними підприємствами Запорізької міської ради послуг з водопостачання та електропостачання магазину, що належить їй на праві власності, за адресою: АДРЕСА_2 прим . 32 .

Позовна заява, яка прийнята до розгляду судом першої інстанції не містить вимог про зобов`язання відповідача вчинити будь-які дії, а ухвалою суду першої інстанції від 06.11.2019 р. відмовлено у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Видами забезпечення позову за приписами статті 151 КАС України є: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Для задоволення судом поданої заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Правова позиція з цього питання висловлена в постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» в тій частині, яка стосується загальних положень застосування інституту забезпечення позову, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

В цьому випадку обраний позивачем вид забезпечення позову не узгоджується із предметом позову через не заявлення позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити будь-які дії, спрямовані на відновлення прав позивача.

При цьому суд зазначає, що у разі встановлення судом при розгляді справи по суті позовних вимог протиправної бездіяльності відповідача, суд відповідно до частини 2 статті 9 КАС України може вийти за межі позовних вимог та обрати спосіб захисту порушеного права позивача.

Разом з тим, на стадії підготовчого провадження та розгляду питання застосування заходів забезпечення позову суд повинен враховувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зважаючи на те, що обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає предмету позову, змісту позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у застосування таких заходів забезпечення позову, про як просив позивач.

Крім того, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що забезпечення адміністративного позову шляхом, про який просить позивач, призведе до фактичного вирішення адміністративної справи по суті, що не узгоджується з завданнями інституту забезпечення позову.

При цьому суд зазначає, що забезпечення позову у обраний позивачем спосіб не тільки фактично призведе до вирішення справи, а й до розгляду вимог, що не заявлялись позивачем.

Стосовно посилання апелянта на очевидну протиправність бездіяльності відповідача суд зазначає наступне.

Законодавцем передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В контексті спірних правовідносин очевидними ознаками протиправності в такому випадку можуть бути прийняття рішення суб`єктом владних повноважень поза межами компетенції, встановленої для такого суб`єкта законами та нормативно-правовими актами, не здійснення дій чи прийняття рішень, які очевидно відносяться до повноважень такого суб`єкта.

В цьому ж випадку судом не встановлено такої очевидної протиправності в питанні не здійснення відповідачем дій по відновленню комунальними підприємствами Запорізької міської ради послуг з водопостачання та електропостачання магазину, що належить позивачу.

Обсяг повноважень міського голови передбачений частиною 4 статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно, для висновку про протиправність бездіяльності відповідача необхідно дослідження обсягу повноважень міського голови та надання правової оцінки компетенції міського голови на вчинення дій в контексті позовних вимог, що можливе тільки при розгляді справи по суті позовних вимог.

Таким чином, судом також не встановлено очевидних ознак протиправності бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яка є предметом позову.

Стосовно посилання апелянта на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, суд вказує на таке.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В цьому випадку, як вірно зазначив суд першої інстанції, позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову саме у обраний позивачем спосіб, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Також суд вказує, що порушення прав позивача на користування водопостачанням та електропостачанням на підставі чинних договорів не вказує саме на те, що таке порушення є очевидним саме в контексті бездіяльності відповідача.

Таким чином, судом не встановлено очевидних ознак протиправності бездіяльності відповідача та порушень прав позивача саме внаслідок бездіяльності відповідача, а встановлення наявності протиправної бездіяльності можливе лише тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, тобто потребує доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі.

Зважаючи на викладене, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу з питання забезпечення позову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2019 р. в справі № 280/3865/19 залишити без задоволення.

Ухвалу з питання забезпечення позову Запорізького окружного адміністративного суду від 06.11.2019 р. в справі № 280/3865/19 за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Запоріжжя Буряка Володимира Вікторовича про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 20.01.2020 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20.01.2020 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко