Справа № 440/3216/19
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р.Справа № 440/3216/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старосуда М.І.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Мінаєвої О.М. ,

при секретарі судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, повний текст складено 15.10.19 року по справі № 440/3216/19

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДПС у Полтавській області №Ф-3174-50 від 19 червня 2019 року в частині визначення боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 8448,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року позовні вимоги задоволено.

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. В обґрунтування вимог зазначив, що у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (Таблиці 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування») позивачем самостійно визначено до сплати суму єдиного внеску - 8448,00 грн. Письмового звернення від платника щодо визнання цього Звіту нечинним не надходило та Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 року, самостійне виправлення помилок у поданні Звіту або повторне подання Звіту за один і той же період після граничного терміну подання Звіту не передбачено.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просила відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем 10 липня 2007 року та взята на облік як платник податків в ДПІ у м. Полтаві, про що зроблено відповідні записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З 01 квітня 2014 року ФОП ОСОБА_1 перебуває на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

19 червня 2019 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформована вимога про сплату (боргу) недоїмки № Ф-3174-50 за платежем з єдиного внеску на загальну суму 11439,57 грн.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суб`єкта владних повноважень, звернулася до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконала свій обов`язок по сплаті єдиного внеску, покладений на неї пунктом 4 частини першої статті 4, пунктом 2 частини першої статті 7, частиною восьмою статті 9 Закону №2464.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464- VІ (далі - Закон №2464 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом першим частини другої статті 6 Закону №2464 визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Абзацом третім частини восьмої статті 9 Закону № 2464 (в редакції закону, діючій до 01 січня 2018 року) встановлено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2015 року за № 460/26905, ФО - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом є календарний рік. Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску подається за формою N Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми "початкова".

Додатком 5 вказаного Порядку / у редакції наказу від 11 квітня 2016 року № 441/ передбачено форму Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з Таблицями №№ 1-4, зокрема Таблицею 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями» та Таблицею 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування».

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем самостійно обчислено та задекларовано у Звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (Таблиці 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування») єдиний внесок у сумі 8448,00 грн (704,00 грн х12 міс.) /а.с. 44-46/.

Квитанцією № 0.0.958739071.1 від 08 лютого 2018 року /а.с. 20/ та даними інтегрованої картки /а.с. 42/ підтверджується, що позивачем сплачено єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. у строк, встановлений статтею 9 Закону № 2464.

Проте, через помилку, допущену позивачем у поданні Звіту (замість Таблиці 1 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями» подана Таблиця 2 «Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування»), ця сума єдиного внеску не зарахована контролюючим органом як сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які перебувають на загальній системі оподаткування, обліку та звітності.

З вказаних підстав контролюючий орган нарахував позивачу єдиний внесок у сумі 8448,00 грн. за 2017 рік та сформував спірну вимогу про сплату (боргу) недоїмки № Ф-3174-50 від 19 червня 2019 року у зв`язку з несплатою позивачем зазначеної суми єдиного внеску.

Судова колегія зазначає, що позивач, перебуваючи на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, повинна була до Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік подати Таблицю 1, а не Таблицю 2, однак помилка у поданні звітності не спростовує сам факт сплати позивачем необхідної суми єдиного внеску у строк, встановлений законом, та надходження грошових коштів у такій сумі до відповідного бюджету, а також не спричиняє настання будь-яких негативних наслідків або збитків для бюджету, а відтак не має наслідком повторну сплату позивачем такої ж самої суми єдиного внеску.

Такий висновок суду не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 22 серпня 2018 року у справі № 804/15667/15 та від 11 грудня 2018 року у справі № 804/444/16.

Оскільки позивач виконала свій обов`язок по сплаті єдиного внеску, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність вимоги про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Полтавській області № Ф-3174-50 від 19 червня 2019 року в частині визначення до сплати боргу (недоїмки) в сумі 8448,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - .

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 440/3216/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, а у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.І. Старосуд
Судді Я.М. Макаренко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 21.01.2020 року