Справа № 340/2556/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2020 року м. Дніпросправа № 340/2556/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (суддя Черниш О.А.) у справі №340/2556/19 за позовом ОСОБА_1 до Знам`янського міського голови Філіпенка Сергія Івановича, виконавчого комітету Знам`янської міської ради про визнання протиправними дій та скасування розпорядження,-

в с т а н о в и В:

12.10.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Знам`янського міського голови Філіпенка Сергія Івановича, виконавчого комітету Знам`янської міської ради про визнання протиправними дій та скасування розпорядження.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 21.10.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання до суду позовної заяви із викладеними в ній позовними вимогами відповідно до ч.1 ст.5, п.5, п.9 ч.5 ст.160 КАС України та формулюванням позовних вимог щодо кожного з відповідачів; надання копій позовної заяви для відповідача/відповідачів; надання заяви, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску.

Підставами для залишення позовної заяви без руху стало те, що її вимоги викладені позивачем без дотримання вимог КАС України. Крім цього, позов подано після закінчення місячного строку, встановленого частиною 5 статті 122 КАС України, а наведені підстави для поновлення такого строку визнано судом неповажними.

На виконання вимог даної ухвали 04.11.2019 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву, в якій викладено такі позовні вимоги:

- визнати протиправними дії Знам`янського міського голови Філіпенка Сергія Івановича та визнати незаконним та скасувати розпорядження Знам`янського міського голови №482-к від 16.07.2019 року "Про підсумки проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 ";

- визнати протиправними дії виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області, діючого відповідно до Розпорядження №311-к від 20.05.2019 року, в частині недотримання порядку затвердження та розгляду акта від 05.07.2019 року стосовно перевірки фактів, викладених у доповідній записці секретаря міської ради щодо неналежного виконання працівниками відділу земельних питань Знам`янської міської ради своїх посадових обов`язків та виконання основних завдань та функцій, покладених на відділ відповідно до Положення про відділ, затвердженого рішенням міської ради від 22.07.2016 року №269.

Також позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Дослідивши наведені у вказаній заяві причини пропуску строку, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони є ідентичними тим, які зазначались позивачем у заяві про поновлення строку, поданою разом із позовною заявою. Так, обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку, позивач вказував на те, що оскаржуване розпорядження №482-к від 16.07.2019 року ним отримане 22.08.2019 року на підставі адвокатського запиту. Позивач не мав документів для досконалого вивчення та своєчасного захисту своїх порушених прав, що, на думку його представника, є поважними причинами пропуску строку звернення до суду. При цьому, за позицією позивача у спірних правовідносинах має застосовуватися трьохмісячний строк звернення до суду з позовом, встановлений ч.1 ст.233 КЗпП України.

Наведені позивачем причини пропуску строку звернення із позовом до суду суд першої інстанції визнав не поважними, у зв`язку з чим постановив 06 листопада 2019 року ухвалу про повернення адміністративного позову позивачу.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо застосування в спірних правовідносинах строків звернення до суду з позовом, які визначені частиною 5 статті 122 КАС України. За позицією позивачки вона звернувся до суду з позовом про захист трудових прав, а враховуючи те, що нормами КАС України передбачено, що і інші закони можуть встановлювати строки звернення до суду, то є підстави для застосування тримісячного строку звернення до суду, який передбачений статтею 233 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність і обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що розпорядженням Знам`янського міського голови №482-к від 16.07.2019 «Про підсумки проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_1 », прийнятим на підставі акту службового розслідування від 05.07.2019, до начальника відділу земельних питань ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку 12.10.2019 подала адміністративний позов до суду.

Вказуючи на пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом, суд першої інстанції зазначив про те, що зі спірним розпорядженням №482-к від 16.07.2019 та з актом службового розслідування від 05.07.2019, з якими позивач пов`язує порушення своїх прав, позивач був ознайомлений 16.07.2019, а позов до суду поданий ним 12.10.2019, тобто поза межами строку звернення до суду, встановленого КАС України.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що у спірному випадку застосуванню підлягають положення частини 5 статті 122 КАС України, якими визначено місячний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 КАС України також передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже вказаною нормою процесуального права передбачена можливість застосування строків звернення до адміністративного суду, які визначені як КАС України, так і іншими законами.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу в органі місцевого самоврядування, яка відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України є публічною службою.

Слід зазначити, що перебування особи на публічній службі є однією із форм реалізації закріпленого ст.43 Конституції України права на працю.

Як передбачено статтею 19 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

За змістом частини 3 статті 7 даного Закону на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 150 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

Статтею 233 Кодексу законів про працю України визначено строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів. Так, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч. 1 ст. 233).

Отже, як слідує з аналізу наведеної норми права, місячний строк звернення до суду встановлений у справах про звільнення. Для всіх же інших трудових спорів визначений тримісячний строк, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

З огляду на викладене, враховуючи те, що у спірному випадку позивачем фактично оспорюється правомірність застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани, тобто вказане питання не стосується звільнення позивача зі служби, суд апеляційної інстанції вважає, що до спірних правовідносин застосуванню підлягає тримісячний строк звернення до суду, який передбачений частиною 1 статті 233 КЗпП України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У спірному випадку фактично існує конкуренція у застосуванні положень чинного законодавства України, в частині визначених строків звернення до суду за захистом порушеного права, яке, в контексті спірних відносин, є трудовим правом.

Отже висновок про неможливість застосування у спірних відносинах положень ст.233 КЗпП України, з урахуванням законодавчо встановлених строків звернення із позовом до суду - ч.5 ст..122 КАС України та ч.1 ст.233 КЗпП України, не можливо визнати таким, що відповідає принципу юридичної визначеності, як одного із суттєвих елементів принципу верховенства права.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити і те, що застосування до спірних правовідносин приписів частини 5 статті 122 КАС України, якими визначено місячний строк звернення до суду з позовом, а не тримісячний, як то передбачено частиною 1 статті 233 КЗпП України для трудових спорів, може трактуватися як звуження прав працівника на захист прав у судовому порядку та створення для нього перешкод у доступі до правосуддя.

З огляду на викладене, оскаржену ухвалу про повернення позову не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року по справі №340/2556/19 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст..ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 21.01.2020.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк