Справа № 826/15578/18
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 січня 2020 року м. Київ № 826/15578/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Міністерства оборони України
провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії щодо призначення одноразової грошової допомоги.
Ухвалою від 04.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав надання неправдивих відомостей щодо його поранення, оскільки зазначена відповідачем довідка не додавалась позивачем до пакету документів, а обов`язковість її подання не передбачена законодавством.
Відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що до відповідача не надходив пакет документів для призначення одноразової грошової допомоги, а відповідною комісією не виносилось рішення за результатом опрацювання поданих документів, а тому позовні вимоги є передчасними.
На виконання вимог ухвали 19.07.2019, до суду надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких зазначається, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з огляду на те, що відомості наданої позивачем архівної довідки не було підтверджено за результатом проведеної перевірки.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , проходив військову службу в складі в/ч пп НОМЕР_1 на території Республіки Афганістан з 07.12.1986 по 10.10.1988 та брав участь у бойових діях у складі 40 оперативної групи, яка увійшла до складу багатонаціональних сил ООН по підтриманню миру у колишній Югославії при в/ч НОМЕР_2 у м. Кліса з 01.11.1996 по 28.10.1997.
Протоколом засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 23.09.2019 № 731, витяг якого перебуває у матеріалах справи, підтверджується, що поранення (контузія), які отримав позивач 27.12.1986, та його наслідки та захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 20.06.2017 серії АВ № 0659244, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності. Причина інвалідності поранення (контузія), його наслідки та захворювання так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країні, де велись бойові дії.
Надалі, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності.
Листом від 12.07.2017 № ВСЗ/1186 Київський міський військовий комісаріат направив до Департаменту фінансів Міністерства оборони України висновок щодо можливості виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, до якого додано:
- заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги,
- копію паспорта ОСОБА_1 ,
- копію ідентифікаційного номеру ОСОБА_1 ,
- витяг з наказу про виключення зі списків особового складу,
- копія витягу з протоколу військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку,
- копія послужного списку,
- висновок судово-медичної експертизи,
- копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією,
- копія виписки із медичної карти.
Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 06.07.2018 № 69, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним подані неправдиві відомості щодо його поранення, що підтверджено листом Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 19.02.2018 № 6/3/1-164 з посиланням на статтю 164 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, звернувся з відповідним позовом до суду.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, статтею 1 якого, зокрема, встановлено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-ХІІ.
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 3 Закону № 2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Пунктом 4 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно пунктом «б» частини першої статті 162 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
Водночас, у відповідності до статті 164 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини дев`ятої статті 163 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеного положення, Кабінет Міністрів України постановою від 25.12.2013 № 975 затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:
заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;
довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.
До заяви додаються копії:
постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;
документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;
сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;
документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Таким чином, подання зазначених у пункті 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 164 Закону № 2011-XII, за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
Суд звертає увагу, що питання щодо необхідності надання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) та обов`язку доведення причин та обставин поранення досліджувалось Верховним Судом у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.
У постанові від 10.04.2019 по справі № 822/220/18 Верховний Суд відступив від висновків щодо застосування норм права у правовідносинах з приводу оскарження рішень Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням відповідної групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії та сформулювала наступний правовий висновок:
«Вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.
Подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у пункті 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Отже, надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження та протокол засідання Військово-лікарської комісії, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження».
Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи позивача щодо обов`язковості подання документа про обставини поранення лише у разі, якщо поранення не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби, оскільки як встановлено вище подання даного документа є необхідною умовою для призначення одноразової грошової допомоги, а акт судово-медичного дослідження та протокол засідання військово-лікарської комісії не можуть вважатися такими документами.

Разом з тим, оскаржуване у даній справі рішення прийняте на підставі статті 164 Закону № 2011-XII у зв`язку з поданням особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Обґрунтовуючи зазначене рішення, відповідач зазначає, що позивачем подано неправдиві відомості щодо його поранення, а саме: позивачем до заяви про призначення допомоги додано архівну довідку Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) від 23.11.2017 № 6/3/с-745, у якій викладено відомості щодо характеру та обставин поранення.
З метою встановлення достовірності поданої довідки, Міністерство оборони звернулось до установи, яка видала довідку, з відповідним запитом.
Листом від 19.02.2018 № 6/3/1-164 Центральний архів Міністерства оборони Російської Федерації (філіал військово-медичних документів) повідомив відповідача про те, що довідка від 23.11.2017 №6/3/с-745 не видавалась, а ОСОБА_1 до архіву не звертався, архівна довідка йому не оформлювалась та не видавалась.
Водночас, позивачем зазначається, що архівна довідка від 23.11.2017 № 6/3/с-745 позивачем не додавалась та її походження йому не відомо.
Суд також звертає увагу, що зазначена довідка відсутня у переліку додатків до листа Київського міського військового комісаріату від 12.07.2017 № ВСЗ/1186, яким до Міністерства оборони України було направлено пакет документів з заявою позивача про призначення одноразової грошової допомоги.
Відповідачем також не було належним чином доведено походження даної довідки.
З огляду на викладене, хоча наявність документу, що підтверджує характер та обставини поранення, є обов`язковою умовою для призначення одноразової грошової допомоги, та позивачем не було додано зазначеного документа до заяви про призначення такої допомоги, Міністерство оборони України не довело у ході розгляду справи того, що позивачем дійсно було подано до заяви архівну довідку від 23.11.2017 № 6/3/с-745, яка виявилась у подальшому недостовірною, а отже відповідачем не доведено, що саме позивачем було порушено вимоги статті 164 Закону № 2011-XII та подано завідомо неправдиві відомості для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В И Р І Ш И В:
1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
2. Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності ІІІ групи внаслідок поранення (контузії), отриманого під час виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
3. Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути документи щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.П. Огурцов