Справа № 500/1866/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/1866/19 пров. № 857/11791/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 500/1866/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Чепенюк О.В. в м. Тернопіль Тернопільської області 07.10.2019 року,повний текст судового рішення складено 11.10.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області; надалі також - відповідач), в якомупросив суд:

- визнати протиправними дії Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (надалі також - Закон № 1788-XII);

- скасувати рішення Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII;

- зобов`язати Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XIIза Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, і Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.01.1991 №10, «з дня звернення із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, а саме: з дня досягнення 55-річного віку, тобто 17.10.2018, зарахувавши у пільговий трудовий стаж період роботи з 19.09.1985 по 24.07.1986 електрозварником СПМК Тернопільського облміжколгоспбуду (спеціалізована пересувна механізована колона)».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржилоГоловне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке, покликаючись на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, просить його скасувати і прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в органів Пенсійного фонду відсутні підстави для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки трудова книжка, яка була надана позивачем для призначення спірної пенсії, не відображає характеру умов праці, а також зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день. Також позивачем не надано інших підтверджуючих документів, які надають йому право на призначення такої пенсії, тому відсутні підстави для зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу періоду роботи у СПМК Тернопільського облміжколгоспбуду з 19.09.1985 по 24.07.1986.

Окрім того, апелянт, з посиланням на частину першу статті 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також - Закон № 1058-IV) зазначає, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку. Оскільки дата народження позивача - 17.10.1963, то для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з 17.10.2018 немає підстав.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні, а тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, а від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 , після досягнення віку 55 років, звернувся до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою від 14.01.2019 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах. Як вбачається із розписки-повідомлення, одночасно з заявою позивачем подано обов`язкові документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, трудову книжку.

Розглянувши заяву позивача, Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області листом від 05.04.2019 № 2089/02 повідомило йому про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Таку відмову обґрунтовано тим, що у позивача недостатньо пільгового стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дає право на призначення пенсії, згідно зі статтею 114 Закону № 1058-IV. Враховуючи, що загальний стаж ОСОБА_1 , обчислений на підставі поданих документів, становить 35 років 07 місяців 24 дні, в тому числі пільговий стаж - 12 років 03 місяці 23 дні, при необхідному 12 років 6 місяців, заявник не має права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до поданої заяви від 14.01.2019 через відсутність необхідного стажу роботи.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що записи трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 про роботу у Спеціалізованій пересувній механізованій колоні Тернопільського обласного міжколгоспного об`єднання по будівництву Укрміжколгоспбуду цілком підтверджують факт його роботи газозварником з 19.09.1985 по 24.07.1986 (10 місяців 6 днів), а вказаний період підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників.

Даючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом №1788-XII та Законом 1058-IV.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Розділом XXXIII «Загальні професії» Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №2 10, передбачалися професії «газозварювальник», «електрозварювальник».

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 1994 року № 162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затверджено Список № 2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII «Загальні професії» передбачені професії «електрозварники» та «газозварники».

Відповідно до пункту 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Із досліджених судом записів трудової книжки НОМЕР_2 слідує, що ОСОБА_1 в період з 19.08.1985 по 24.07.1986 працював на посаді «газозварника». Оскільки професія «газозварник» передбачалась у Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173, то це дає право на зарахування вказаного періоду роботи позивача до спеціального (пільгового) трудового стажу.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що доводи представника відповідача про обов`язковість подання позивачем уточнюючої довідки для підтвердження наявності пільгового стажу роботи у спірний період є необґрунтованими, оскільки для підтвердження спеціального (пільгового) трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств чи архівні довідки, лише якщо в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що пільговий трудовий стаж позивача газозварником у період з 19.08.1985 по 24.07.1986 підтверджується відповідними записами в трудовій книжці, яких достатньо для підтвердження наявності у позивача пільгового стажу.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з доводами апелянта щодо помилкового зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 17.10.2018, оскількипенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.Враховуючи те, щопозивач досягнув пенсійного віку 17.10.2018, то у відповідності до частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 повинна бути призначена з 18.10.2018.

Загалом оцінюючи наведені апелянтом доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі- ЄСПЛ).

Принцип верховенства права у рішеннях ЄСПЛ щодо України стосується вимог «якості» закону та юридичної визначеності. Так, принцип верховенства права вимагає дотримання вимог «якості» закону, яким передбачається втручання у права особи та в основоположні свободи. Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (№ 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Право на вмотивованість судового рішення, яке є складовою права на справедливий суд, не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (параграф 32 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з частинами першою та другою статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Враховуючи те, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, зарахувавши до пільгового трудового стажу період роботи газозварником у Спеціалізованій пересувній механізованій колоні Тернопільського обласного міжколгоспного об`єднання по будівництву Укрміжколгоспбуду з 19.08.1985 по 24.07.1986., проте помилково вважав, що цей перерахунок належить здійснити з 17.10.2018, то апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Четвертий абзац резолютивної частини рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 500/1866/19 змінити, викласти його в наступній редакції:

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 18.10.2018, зарахувавши до пільгового трудового стажу період роботи газозварником у Спеціалізованій пересувній механізованій колоні Тернопільського обласного міжколгоспного об`єднання по будівництву Укрміжколгоспбуду з 19.08.1985 по 24.07.1986.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська