Справа № 540/83/20
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/83/20

Суддя Херсонського окружного адміністративного суду Пекний А.С., перевіривши виконання вимог статей 160-161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Військова частина НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Корабельного РВ ДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області Потапової Т.В. від 27.09.2019р. ВП №59874068 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження за виконавчим листом №698 2019р., справа №821/1142/18, виданим Херсонським окружним адміністративним судом 12.08.2019р..

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі-відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Військова частина НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Корабельного РВ ДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області Потапової Т.В. від 27.09.2019р. ВП №59874068 про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати відповідача відновити виконавче провадження за виконавчим листом №698 2019р., справа №821/1142/18, виданим Херсонським окружним адміністративним судом 12.08.2019р..

У зв`язку із зверненням до суду з адміністративним позовом, який не відповідає вимогам процесуального законодавства, ухвалою суду від 14.01.2020р. вказаний позов було залишено без руху з надання позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху направлена на адресу позивача та отримана останнім 18.01.2020р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням №097.

20 січня 2020 року позивачем подана до суду заява про усунення недоліків.

Вивчивши вказану заяву, суд виходить з наступного.

Так, зі змісту хвали від 14.01.2020р. убачається, що підставою залишення позову без руху стала її невідповідність до норм Кодексу адміністративного судочинства. Зокрема, позивачу слід було надати до суду документ про сплату судового збору у сумі 840,80 грн. та обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом із доданими доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, оскільки причини пропуску строку звернення до суду, вказані у позові визнані неповажними.

На виконання вказаної ухвали позивачем надано до суду платіжне доручення про сплату судового збору у сумі 840,80 грн. та заяву про поновлення строку звернення до суду, зі змісту якої убачається, що позивач не погоджується з висновками суду щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, позивач зазначає наступне. Про закінчення виконавчого провадження йому стало відомо 21.11.2019 року в судовому засіданні П`ятого апеляційного адміністративного суду. В цьому засіданні розглядалась заява ОСОБА_1 про роз`яснення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.02.2019 року у справі № 821/1142/18 і на запитання колегії суддів представник військової частини НОМЕР_1 повідомив суд, що виконавче провадження було закінчене.

26.11.2019 року позивач подав скаргу на дії державного виконавця, в якій просив скасувати постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та відновити виконавче провадження.

Скарга від 26.11.2019 року на дії державного виконавця була подана одночасно двом адресатам:

- до Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (з порушенням вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»);

- до начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (з дотриманням вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

18.12.2019 року державний виконавець Потапова Т.В. повідомила позивача, що з приводу його скарги на її дії (бездіяльність), поданої до начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області їй нічого не відомо.

21.12.2019 року позивач подав на ім`я начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області скаргу на бездіяльність начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон щодо ненадання відповіді на скаргу від 26.11.2019 року з проханням, відповідно до вимог статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», скасувати постанову від 27.09.2019 року про закінчення виконавчого провадження ВП № 59874068 та відновити виконавче провадження за виконавчим листом № 698 2019 р., справа № 821/1142/18, виданим Херсонським окружним адміністративним судом 12 серпня 2019 року.

Відповіді на скаргу від 21.12.2019 року від начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області позивач не отримав.

08.01.2020 року позивач отримав від начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон відповідь № 903 від 03.01.2020 року на скаргу від 26.11.2019 року, в якій зазначено, що постанова про закінчення виконавчого провадження не оскаржувалась, хоча зі змісту скарги від 26.11.2019 року вбачається, що оскаржується саме постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження без його фактичного виконання. Що стосується листа Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 06.12.2019 року, то цим листом позивач був повідомлений, що його скарга від 26.11.2019 року щодо бездіяльності державного виконавця не відповідає вимогам ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», тому була розглянута Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області як звернення громадян. Позивачу було роз`яснено право звернутись до Корабельного ВДВС міста Херсон ГТУЮ у Херсонській області (що відповідач вже зробив 26.11.2019 року) або до суду.

Підсумовуючи викладене, позивач наполягає на поважності причин пропуску строку звернення до суду з огляду на те, що ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, проте рішення за результатами розгляду скарги позивача від 26.11.2019 року на рішення та дії державного виконавця та за результатами розгляду скарги позивача від 21.12.2019 року на бездіяльність начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон не були прийняті та вручені позивачу у строки, встановлені законом, то у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що причини пропуску строку звернення до суду та обґрунтування поважності таких причин, зазначені у заяві від 20.01.2020р. аналогічні причинам та обґрунтуванню викладеному у позовній заяві.

Стосовно доводів позивача щодо досудового врегулювання спору, суд зазначає, що встановлений частиною четвертою статті 122 КАС України строк звернення до суду в разі застосування процедури досудового порядку вирішення спору не поширюється на спеціальний строк звернення до суду, визначений статтею 287 цього Кодексу, а тому посилання позивача на подання ним скарги на дії державного виконавця та начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон не впливає на обставини пропуску вказаного строку.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 708/21/17 в аналогічних правовідносинах.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду підставами для розгляду справи є лише наявність підтверджених належними доказами поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне вчинення відповідних дій.

Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі №826/16024/17, від 19 вересня 2018 року у справі №708/21/17, від 26 вересня 2018 року у справі №281/492/17, від 16 серпня 2019 року у справі №826/10115/17.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визнана джерелом права.

Згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 р., набула чинності для України 11.09.1997 р.) "Кожен має право на ... розгляд його справи упродовж розумного строку ... судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...".

Вирішуючи питання стосовно застосування ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд бере до уваги, що в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (заява №20347/03 §35) зазначено "… пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності…".

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03 квітня 2008 року, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.".

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В даному випадку регулювання з боку держави полягає у встановлені строків звернення з позовом до суду.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Зазвичай це обставини, які не залежали від волевиявлення особи або обставини, які об`єктивно перешкоджали у вчасному зверненні до суду.

Суд зауважує на ненаведенні позивачем обставин, які би давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які би зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом десятиденного строку звернення до суду.

Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 січня 2020 року у справі №1.380.2019.001240 (адміністративне провадження № К/9901/33562/19).

Частинами 1-2 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась до суду.

Як вже зазначалось вище, ухвалою від 14.01.2020р. визнані не поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду, а позов залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків, а саме для подання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом із доданими доказами на підтвердження поважності причин пропуску такого строку.

Позивачем подано до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даним позовом, однак причини пропуску такого строку вказані аналогічні причинам, наведеним у позовній заяві, які судом визнані неповажними.

Разом з тим, оскільки встановлений частиною четвертою статті 122 КАС України строк звернення до суду в разі застосування процедури досудового порядку вирішення спору не поширюється на спеціальний строк звернення до суду, визначений статтею 287 цього Кодексу, тому посилання позивача на подання ним скарги на дії державного виконавця та начальника Корабельного районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон не може вважатись поважною причиною пропуску строку.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги правові позиції Верховного Суду щодо обов`язковості дотримання строків звернення до адміністративного суду, даний позов підлягає поверненню позивачу, що не позбавляє останнього права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Отже, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 840,80 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ч. 4 ст. 169, 243, 248 КАС України,

ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, разом з доданими документами повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Повернути позивачу сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 40 (сорок) коп., згідно платіжного доручення №24229505 від 20.01.2020 року.
Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя А.С. Пекний