Справа № 160/10181/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 24.09.2019 року №481, -
У жовтні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 24.09.2019 року №481 Про притягнення підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем було винесено спірний наказ № 481 від 24.09.2019 р. «Про притягнення до матеріальної відповідальності підполковника ОСОБА_1 », а саме: утримати переплату грошового забезпечення у розмірі 5597,22 грн. Позивач вважає притягнення його до матеріальної відповідальності є протиправним. Так як визначав вид дисциплінарного проступку, після проведеного ним службового розслідування, старший лейтенант ОСОБА_2 , а отримав та витратив вказані кошти солдат ОСОБА_3 . Обидва ці громадяни продовжують жити та працювати в Донецькій області, що не складно перевірити, здійснивши запити до відповідних реєстрів. Для з`ясування їх майнового стану, або можливості стягнення коштів з заробітної плати. Оскільки, відповідно до пункту 31 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі», затвердженого постановою Верховної Ради України від 11.02.2001 року № 243/95-ВР, у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. Так, при доведені до його відома вказаного наказу, він одразу ж подав рапорт на військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даним рапортом він просив відповідача не утримувати з нього суму в розмірі 5 597,22 грн., оскільки збирається оскаржувати даний наказ до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою суду від 11.11.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, після усунення позивачем недоліків своєї позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду 04.12.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 23.08.2019 року за вих.№233 на адресу Дніпропетровського ОТЦК та СП направлено військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли матеріали службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення у розмірі 5 597,22 грн. солдату ОСОБА_4 , яка виникла з причини неуважності, на той час, військового комісара Дружківського міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 . Даний факт, був встановлений під час внутрішнього фінансового аудиту ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 31.01.2015 року по 10.05.2017 року, та керуючись положеннями п.29 Положення №243/95-ВР направлено на адресу Дніпропетровського ОТЦК та СП витяг з наказу військового комісара Донецького ОВК від 30.12.2017 року № 405. Відповідно до Положення №243/95-ВР, згідно з листами та матеріалами службового розслідування від 23.08.2019 року № 233, які надійшли 12.09.2019 року наказом військового комісара Дніпропетровського ОТЦК та СП від 24.09.2019 року № 481, позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі. Тобто згідно з пунктом 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року за №243/95-ВР військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_2 на законних підставах за новим місцем служби винної особи у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видав наказ щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
Дії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині прийняття оскаржуваного наказу повністю узгоджуються з нормами чинного законодавства, адже прийняття наказу від 24.09.2019 року №481 про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності у зв`язку з його переведенням до нового місця служби та надходженням матеріалів розслідування покладалося на військового комісара Дніпропетровського ОТЦК та СП. Тобто в даному випадку це було його обов`язком. За таких обставин, відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вважає їх необґрунтованими, а тому у задоволенні позову просив суд відмовити у повному обсязі.
До суду 04.12.2019 року від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі, в яких зазначено, що зазначений факт став можливий у наслідок невиконання пункту 2.10.1.5 наказу НГШ від 16.09.2013 року № 200 (діючим на той час), неуважності або незнання вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, наказу Міністра Оборони України від 27.01.2016 року № 44, підполковником ОСОБА_1 . Відповідно до статті 24 Положення, оскарження наказу про притягнення до матеріальної відповідальності вищому за підлеглістю командиру (начальнику) не зупиняє утримання грошового стягнення та якщо військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний не згоден з рішенням вищого за підлеглістю командира (начальника), він відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право оскаржити таке рішення в судовому порядку, або відповідно до статті 23 Положення, наказ може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Відповідно до статті 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень. Таким чином, в діях Донецького обласного військового комісаріату протиправних дій по відношенню до позивача немає. За таких обставин, третя особа також просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву та позицію третьої особи, викладені у письмових поясненнях, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач в теперішній час перебуває на військовій службі і є військовослужбовцем Збройних Сил України (далі - ЗС України).
З посади військового комісара Дружківського районного військового комісаріату Донецької області підполковника ОСОБА_1 переведено по службі в Дніпропетровську область та 07.10.2016 року наказом Командувача Сухопутних військ (далі - КСВ) ЗС України № 575 призначено військовим комісаром Індустріального районного військового комісаріату м.Дніпра.
В подальшому наказом КСВ ЗС України від 05.09.2017 року № 308 призначено військовим комісаром Криворізького районного військового комісаріату Дніпропетровської області.
З 16.03.2019 року по теперішній відповідно наказу КСВ ЗС України № 84 позивач призначений та проходить службу на посаді військового комісара Центрально-Міського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області та підпорядковується військовому комісару Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Правомірність наказу Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки «Про притягнення підполковника ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності» № 481 від 24.09.2019 р., а саме: утримати переплату грошового забезпечення у розмірі 5 597,22 грн. є предметом позову, який передано на розгляд суду.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Закон України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 року №548-XIV визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах (далі - Статут).
Відповідно до статті 26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі встановлений Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР.
Положенням визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.
В силу положень п.п.2,3 Положення №243/95-ВР про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Так, 28.09.2017 року за вх. №1409 на розгляд командування військової частини НОМЕР_1 надійшла скарга від 18.09.2017 року вих. №1414 військового комісара Індустріального районного військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 з приводу незаконного притягання його до матеріальної відповідальності згідно висновків службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення в Дружківському міському військовому комісаріаті Донецької області встановленого під час проведення внутрішнього фінансового аудиту ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про результати проведення службового розслідування» від 05.07.2017 року №226 за дорученням командира військової частини НОМЕР_1 була проведена службова перевірка.
Згідно з рапортом помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи - начальника юридичної служби полковника юстиції Прокопенко О.Л. від 28.09.2017 року, слідує, що за результатами надання юридичної оцінки та правового аналізу матеріалів встановлено, що наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 «Про результати проведення службового розслідування» від 05.07.2017 року №226 підполковника ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності, при цьому, службове розслідування на підставі якого було видано оскаржуваний наказ проведено з порушеннями, як Інструкції про порядок проведення службового розслідування в Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 року №82, так і Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР (далі - Положення).
Службове розслідування, яке було проведено у Донецькому обласному військовому комісаріаті, ґрунтується на результатах службового розслідування проведеного в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відповідно до акту службового розслідування та наказу військового комісара Дружківського міського військового комісаріату «Про результати проведеного службового розслідування» від 13.06.2017 року №83, виною особою в переплаті солдату ОСОБА_4 премії, встановлено старшого лейтенанта ОСОБА_5 , старшого офіцера відділення офіцерів запасу і кадрів Дружківського міського військового комісаріату. Не зважаючи на це, до повної матеріальної відповідальності притягнуто лише підполковника ОСОБА_1 , на той час військового комісара Дружківського міського військового комісаріату.
З пояснень підполковника ОСОБА_1 встановлено, що під час підписання наказу військового комісара Дружківського міського військового комісаріату від 23.09.2016 року №143 він керувався п.45 розділу III Дисциплінарного статуту Збройних Сил України згідно якого, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Згідно з п.49 на рядових військової служби за контрактом, можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про не повну службову відповідність; д) призначення поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; є) позбавлення військового звання старший солдат; ж) звільнення з військової служби за контрактом за службовою невідповідністю.
Також, згідно з п.6 Тимчасового порядку встановлення щомісячного розміру премії військовослужбовцями Збройних Сил України, розробленим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяким іншим особам», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 14.07.2008 року №638/1529 80% премії встановлюється у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана». Вищезазначений порядок містить вичерпний перелік випадків коли премія не встановлюється, зокрема, це: накладання на військовослужбовців більше трьох дисциплінарних стягнень «попередження про неповну службову відповідність», «пониження у військовому званні», пониження в посаді; притягнення військовослужбовця у встановленому порядку до адміністративної відповідальності за вчинене військове адміністративне правопорушення; притягнення військовослужбовця у встановленому порядку до кримінальної відповідальності.
Також позивач звертав увагу, що наказ «Про результати проведеного службового розслідування» від 23.09.2016 року №143 був підготовлений старшим офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів Дружківського міського військового комісаріату. Згідно вимог Наказу Генерального Штабу від 16.09.2013 року № 200 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України» (яка діяла на час підписання наказу) посадова особа, яка відповідальна за підготовку наказу після проведеного нею аналізу визначає зміст резолютивної частини наказу. У наказовій частині вищезазначеного наказу солдату ОСОБА_4 оголошено сувору догану за порушення військової дисципліни, а не за невихід на службу без поважних причин.
Так, під час проведення розслідування встановлено: наказ військового комісара Дружківського військового комісаріату від 23.09.16 року № 143 всупереч вимогам пункту 2.10.1.5 наказу НГШ від 16 вересня 2013 року № 200 (діючим на той час) з юридичним підрозділом військового комісаріату не погоджений; в констатуючій частині наказу військового комісара Дружківського військового комісаріату від 23.09.2016 року №143 описується, що за результатами розгляду акту службового розслідування встановлено відсутність солдата ОСОБА_4 під час ранкового шикування 20.09.2016 року (під час встановлення місця перебування солдата ОСОБА_4 виявлено, що він перебував у щорічній відпустці за 2016 рік та 20.09.2016 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_6 та силами особового складу військового комісаріату було організовано розшук солдата ОСОБА_4 .. 21.09.2016 року ОСОБА_4 прибув до Дружківського міського військового комісаріату; та в пункті 2 розпорядчої частини наказу солдату ОСОБА_4 встановлено премію у розмірі 80 відсотків від максимальної суми премії але відповідно до п.31.6 Інструкції з грошового забезпечення військовослужбовців №260 премію позбавляють у повному обсязі.
Відповідно до статті 36 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.
За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.
Згідно із ст.28 Статуту Внутрішньої служби Збройній Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Як видно з матеріалів особової справи підполковника ОСОБА_1 , наказом військового комісара Дніпропетровського ОВК від 07.11.2016 року №275 позивача, призначеного наказом КСВ ЗС України по особовому складу від 07.10.2016 року №573, зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 .
23.08.2019 року за вих. №233 на адресу Дніпропетровського ОТЦК та СП направлено військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшли матеріали службового розслідування за фактом переплати грошового забезпечення у розмірі 5597,22 грн. солдату ОСОБА_4 , яка виникла з причини неуважності військового комісара Дружківського міського військового комісаріату підполковника ОСОБА_1 та встановлена під час внутрішнього фінансового аудиту ІНФОРМАЦІЯ_3 за період з 31.01.2015 року по 10.05.2017 року та керуючись положеннями п.29 Положення №243/95-ВР направлено на адресу Дніпропетровського ОТЦК та СП витяг з наказу військового комісара Донецького ОВК від 30.12.2017 року № 405.
Згідно із положеннями п.29 Положення №243/95-ВР, якщо військовослужбовця переведено на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування заподіяної ним шкоди, то матеріали розслідування, дізнання, рішення органів попереднього слідства та суду або витяг з акту ревізії, перевірки, інвентаризації надсилаються у п`ятиденний термін після закінчення розслідування, ревізії, перевірки чи інвентаризації на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної відповідальності. Командир (начальник) військової частини за новим місцем служби винної особи зобов`язаний у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення цієї особи до матеріальної відповідальності.
З аналізу викладених норм слідує, що у разі переведення військовослужбовця на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування шкоди, притягнення до матеріальної відповідальності належить до повноважень командира військової частини за новим місцем служби винної особи.
Відповідно до Положення №243/95-ВР, згідно листа та матеріалів службового розслідування від 23.08.2019 року № 233, які надійшли 12.09.2019 року наказом військового комісара Дніпропетровського ОТЦК та СП від 24.09.2019 року № 481 позивача притягнуто до матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну державі.
Аналізуючи викладене суд доходить висновку, що відповідно до пункту 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року за №243/95-ВР військовий комісар Дніпропетровського ОТЦК та СП на законних підставах за новим місцем служби винної особи у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видав наказ щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності.
Крім того, повноваженнями Дніпропетровського ОТЦК та СП не передбачено перевірка на відповідність вимогам чинного законодавства України матеріалів розслідування і наказів інших рівних або вищих військових формувань за якими притягується військовослужбовець до матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, приймаючи наказ про преміювання ОСОБА_4 в розмірі 80%, саме позивач несе відповідальність за завдання матеріальної шкоди державі, а отже спірний наказ від 24.09.2019 року № 481, яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності, винесений на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
Аналізуючи викладене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Судовий збір по даній справі не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма