Справа № 200/14734/19-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 р. Справа№200/14734/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Ушенка С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул. Центральна, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до його пільгового стажу на підземних роботах періодів роботи з 02.04.1990 по 31.12.1998 і з 01.01.2011 по 28.02.2017 на шахті ім. О.Ф. Засядька та зобов`язання зарахувати зазначені періоди роботи до його пільгового стажу і повторно розглянути заяву про призначення пільгової пенсії.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 22 серпня 2019 року він звернувся до Покровського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 2122 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах як працівник, що працював на підземних роботах, роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1, відповідно до п. 1 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії певні періоди роботи не були враховані як пільговий підземний стаж.

Листом від 04.12.2019 йому було роз`яснено, що в період з 02.04.1990 по 28.02.2017 він працював на шахті ім. О.Ф. Засядька на підземних роботах гірничим робітником підземним з повним робочим днем в шахті.

Підземний стаж за період з 02.04.1990 по 31.12.1998 не враховано, оскільки підприємство, на якому працював позивач, територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України і, на думку відповідача, пільговий стаж можливо врахувати лише за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на підставі п. 20 Порядку №637 від 12.08.1993. Однак, в спірні періоди його роботи цей реєстр ще не було створено. Надані уточнююча довідка та копії наказів про атестацію робочих місць не прийнято уваги, оскільки вони видані на тимчасово окупованій території України та є недійсними відповідно до ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Підземний стаж з 01.01.1999 по 31.12.2010 зараховано як пільговий підземний за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Підземний стаж з 01.01.2011 по 28.02.2017 не враховано, оскільки керівник шахти ім. О.Ф. Засядька, зазначивши весь спірний період роботи як спец стаж за кодом ЗП3013А1, не вніс до Державного реєстру дані про атестацію робочих місць, а саме номери та дати наказів. Надані позивачем копії наказів про атестацію робочих місць не прийнято, оскільки вони видані на тимчасово окупованій території України та є недійсними відповідно до ст. 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Вважає дії відповідача неправомірними і такими, що порушують його конституційні права.

В матеріалах справи наявний відзив, у якому відповідач зазначив наступне.

ОСОБА_1 22.08.2019 звернувся до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , ОСОБА_1 працював з 02.04.1990 по 28.02.2017 на шахті імені О.Ф. Засядька в якості гірничого підземного. Дане підприємство зареєстроване в м. Авдіївка, але територіальні активи та документи підприємства знаходяться у м. Донецьку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р визначено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Крім того, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2016 року № 1207-VII визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території. Відповідно до зазначеного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або посадовими особами, передбаченими частиною третьою статті 9 зазначеного Закону, є недійсний і не створює правових наслідків.

Враховуючи вищевикладене, період роботи з 02.04.1990 по 31.12.1998 не зараховано до пільгового стажу у зв`язку із відсутністю можливості витребувати з підприємства довідки, які б підтвердили пільговий характер роботи позивача на даному підприємстві.

Період роботи з 01.01.1999 по 31.12.2010 зараховано до пільгового стажу згідно даних відомостей по спеціальному стажу, що містяться в Державному реєстрі застрахованих осіб.

Відповідно до «Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 01.08.1992 № 442 для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного п`ятирічного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду має бути підтверджене за результатами атестації.

Періоди робот з 01.01.2011 по 07.11.2017 не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки у Державному реєстрі застрахованих осіб по відомості спец стажу за цей період відсутні дані про дати та номери наказів про результати атестації робочих місць на підприємстві.

За результатами розгляду заяви позивача було прийняте рішення № 2122 від 22.08.2019 про незарахування пільгового стажу.

Вважає свої дії законними і просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.12.2019 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розгляд справи проведено за правилами ст. 263 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія паспорту серії НОМЕР_3 .

22.08.2019 позивач звернувся із заявою № 2122 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2122 ОСОБА_1 у відповідності до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію за віком. Страховий стаж, який зараховано, складає 31 рік 04 місяці 15 днів, в тому числі на пільгових умовах за Списком № 1 - 12 років.

Листом від 04.12.2019 № 139/Ф-02-01-03 позивача повідомлено, що періоди роботи з 02.04.1990 по 31.12.1998 не зараховано до його пільгового стажу у зв`язку з відсутністю можливості витребувати довідки підприємства щодо підтвердження пільгового стажу, а з 01.01.2011 по 07.11.2017 у зв`язку з відсутністю у Державному реєстрі застрахованих осіб по відомості спецстажу даних про дати та номери наказів про результати атестації робочих місць на підприємстві за вказаний період роботи.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , позивач у період з 02.04.1990 по 01.11.1990 працював підземним гірником І розряду з повним робочим днем у шахті ім. О.Ф.Засядька, з 01.11.1990 присвоєно ІІ розряд підземного гірника з повним робочим днем у шахті, з 01.07.1992 присвоєно ІІІ розряд підземного гірника з повним робочим днем у шахті, з 26.07.2005 по 28.02.2017 працював ланковим підземних гірників з повним робочим днем у шахті.

Відповідно до наказів № 1486/к від 07.09.1995, №1811 від 01.09.2000, №1012 від 05.06.2002, № 1089к від 01.06.2007, №889к від 29.05.2012, виданих Орендним підприємством «Шахта ім. О.Ф. Засядька» та засвідчених печаткою відділу кадрів «Державного підприємства» «Шахта ім. О.Ф. Засядька», яке на час виникнення спірних відносин і розгляду справи перебуває на тимчасово непідконтрольній території України, за результатами атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, для яких передбачено пільги відповідно до Списку № 1, до яких, зокрема, включена професія підземного гірника.

Згідно копії довідки № 648 о/к від 16.12.2019, виданої «Державним підприємством «Шахта ім. О.Ф. Засядька», яке на час виникнення спірних правовідносин і розгляду справи перебуває на тимчасово непідконтрольній території України, ОСОБА_1 у період з 02.04.1990 по 07.05.1990 проходив навчання в учбовому пункті на «Шахті ім. О.Ф. Засядька», а з 08.05.1990 по 28.02.2017 працював підземним гірником з повним робочим днем у шахті, що передбачено позицією 1.1а, розділу 1 Списку № 1.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону № 1058).

Частиною 1 статті 44 Закону України № 1058 передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N1566/11846.

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).

Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Пунктом 4.7 Порядку передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Окрім визначеного, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з частиною 1 - 2 статті 4 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупований території України» (із змінами) (далі - Закон № 1207-VII) на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Частиною 1 статті 17 Закону № 1207-VII передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі статтею 18 Закону № 1207-VII, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

На підставі статей 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки», відповідно до яких документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizіdоu v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

У відповідності до частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно із статтею 21 Конституції України, усі люди є вільними у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися, чого відповідачем вчинено не було.

Щодо позовних вимог в частині періоду роботи з 02.04.1990 по 07.05.1990, суд вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки № 648 о/к від 16.12.2019, копія якої наявна в матеріалах справи, ОСОБА_1 у період з 02.04.1990 по 07.05.1990 проходив навчання в учбовому пункті на «Шахті ім. О.Ф. Засядька». Будь-якої інформації про виконання ним в зазначений період гірничих робіт з повним робочим днем у шахті, які б відносились до пільгових робіт за Списком № 1, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний період не може бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1, оскільки роботи, які він виконував, а саме навчання в учбовому пункті, незалежно від запису у його трудовій книжці, не відносяться до пільгових відповідно до постанови КМУ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові або службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивачем не надано належних документів в підтвердження його пільгового стажу роботи в період з 08.05.1990 по 31.12.1998 і з 01.01.2011 по 28.02.2017 та проведення на підприємстві атестації робочих місць, та приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо не зарахування зазначеного періоду роботи до пільгового стажу позивача за Списком № 1, а тому позовні вимоги, з підстав, зазначених позивачем в їх обґрунтування, підлягають частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір за квитанцією № 17 від 18.12.2019 у сумі 768,40 грн.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька обл., м.Мирноград, вул. Центральна, 13) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м.Мирноград, вул. Центральна, 13) щодо не зарахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до його пільгового стажу на підземних роботах періодів роботи на «Шахті ім. О.Ф. Засядька» з 08.05.1990 по 31.12.1998 та з 01.01.2011 по 28.02.2017.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до його пільгового стажу на підземних роботах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи на «Шахті ім. О.Ф. Засядька» з 08.05.1990 по 31.12.1998 в якості підземного гірничого робітника з повним робочим днем в шахті та з 01.01.2011 по 28.02.2017 в якості ланкового підземних гірничих робітників з повним робочим днем в шахті.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) від 22.08.2019 № 2122 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням його пільгового стажу на підземних роботах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періодів роботи на «Шахті ім. О.Ф. Засядька» з 08.05.1990 по 31.12.1998 в якості підземного гірничого робітника з повним робочим днем в шахті та з 01.01.2011 по 28.02.2017 в якості ланкового підземних гірничих робітників з повним робочим днем в шахті.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (; 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 січня 2020 року.

Суддя С.В. Ушенко