Справа № 640/22317/18
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бараненка І.І., Кучми А.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича, за участю Третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Державного бюро розслідувань, Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника та заступника Директора Державного бюро розслідувань, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом адміністративного позову у даній справі є визнання протиправними дій Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 на посаду директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, як переможця конкурсу на зайняття вакантної посади за поданням Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника Директора Державного бюро розслідувань, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань від 18 липня 2018 року (вих. №113 від 18 липня 2018 року); зобов`язання Директора Державного бюро розслідувань Труби Романа Михайловича призначити ОСОБА_1 на посаду директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, як переможця конкурсу на зайняття вакантної посади за поданням Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника Директора Державного бюро розслідувань, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань від 18 липня 2018 року (вих. №113 від 18 липня 2018 року).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, судове рішення суду першої інстанції щодо підстав відмови у задоволенні адміністративного позову змінити з наступних підстав.

Позивач приймав участь у конкурсі на зайняття вакантних посад директорів територіальних органів, керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань та рішенням Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, першого заступника Директора Державного бюро розслідувань, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, працівників підрозділів внутрішнього контролю Державного бюро розслідувань від 18 липня 2018 року, оформленим Протоколом №64, його визнано переможцем конкурсу на зайняття вакантної посади Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

На вимогу Листа Комісії від 02 серпня 2018 року №126 Позивачем 07 серпня 2018 на адресу Державного бюро розслідувань року направлено Заяву про призначення та пакет документів необхідний для організації проходження спеціальної перевірки.

Листом Відповідача від 28 серпня 2018 року №01-1492 повідомлено Позивача про відсутність можливості розглядати питання щодо призначення його, як переможця конкурсу на посаду до Державного бюро розслідувань, у зв`язку із знищенням матеріалів проведеного психофізіологічного дослідження із застосуванням поліграфу.

Листом Відповідача від 14 вересня 2018 року №01-2619 повідомлено Позивача, що у Державному бюро розслідувань опрацьовується подання Конкурсної комісії та проводиться спеціальна перевірка, після чого буде прийнято остаточне рішення про можливість призначення його на посаду Директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Листом Відповідача від 29 грудня 2018 року №01-48840 Позивачу відмовлено у призначенні на посаду, оскільки за результатами опрацювання подання Конкурсної комісії встановлено, що Позивач не спроможний за своїми особистими, діловими та моральними якостями ефективно виконувати відповідні службові обов`язки Директора територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Миколаєві.

Згідно з п. 3 частини четвертої ст.9 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» від 12 листопада 2015 року № 794-VIII (надалі - Закон № 794-VIII), для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюється територіальне управління, розташоване у місті Миколаєві, що поширює свою діяльність на Кіровоградську, Миколаївську, Одеську області.

Відповідачем у Відзиві на позовну заяву зазначено, що він має саме право призначати на посаду або відмовляти у призначенні на посаду.

Проте, відповідно до частини першої ст. 13 Закону № 794-VIII, директори територіальних органів, керівники підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань призначаються на посаду та звільняються з посади Директором Державного бюро розслідувань за поданням Конкурсної комісії в порядку, передбаченому частинами другою - одинадцятою статті 11 цього Закону.

Як вбачається з Відзиву на позовну заяву, Відповідач як на підставу відмови Позивачу у призначенні на посаду посилається на Заочне Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року у справі №214/6336/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Треті особи - Територіальний сервісний центр №1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до правопорушення.

А як встановлено у зазначеному Рішенні, ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль «ТОYОТА САМRY», 2012 року випуску, кузов НОМЕР_1 , р/н НОМЕР_2 , який 17.04.2014 року поза її волею вибув з її володіння, у зв`язку з чим за даним фактом було розпочато кримінальне провадження №0001792 від 01.05.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. В ході досудового розслідування кримінального провадження №0001792 від 01.05.2014 року встановлено, що 08.05.2014 року автомобіль «ТОYОТА САМRY», р/н НОМЕР_2 , білого кольору, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_1 , знято з обліку у Центрі з надання послуг, пов`язаних з використання автотранспортних засобів з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області громадянином ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі Довіреності на представлення інтересів, посвідченої Приватним нотаріусом Перевертуном Олександром Юрійовичем (5191), за адресою: Київська область, м. Київ, вул. Тимошенка, 2-д, номер витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей №26755437, датою видачі якої є 08.05.2014 року. ОСОБА_3 використовував для переоформлення зазначеного автомобіля свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого Центром ДАІ 1201 ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Цього ж дня Бориспільським ВРЕР Київської області видано тимчасовий талон на розпорядження автомобілем на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та видані державні номери НОМЕР_4 . 01.07.2014 року цей транспортний засіб поставлено на облік з реєстраційним номером НОМЕР_5 за новим власником - Відповідачем у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на автомобіль було видано нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 19.06.2014 року. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.01.2017 року витребувано висновок проведення службової перевірки регіонального сервісного центру МВС в Київській області. З цього висновку регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 28.12.2016 року щодо проведення перевірки фактів викладених у зверненні представника ОСОБА_2 - Щербаня B.C., про скасування державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», кузов НОМЕР_7 , вбачається, що знайшов своє підтвердження факт підроблення Довіреності серії ВТТ №806030 на представлення інтересів ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_3 , посвідченої приватним нотаріусом Перевертуном О.Ю., зареєстрованої в Єдиному реєстрі довіреностей за № 26755437 від 08.05.2014 року, на підставі якої 08.05.2014 року Центром ДАЇ незаконно знято з обліку для реєстрації зазначений автомобіль. За результатами проведеної перевірки копію Висновку направлено до ТСЦ № 3248 РСЦ МВС в Київській області та до сектору ІБДЗ РСЦ МВС в Київській області для проведення скасування незаконних реєстраційних операцій із автомобілем «TOYOTA CAMRY», кузов НОМЕР_7 , р/н НОМЕР_2 , відповідно до п. 40 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів автобусів, мотоциклів усіх типів марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388. З аналізу наданих Позивачем та витребуваних судом письмових доказів вбачається, що відносно майна позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , невідомими особами було вчинено кримінальне правопорушення, адже довіреність на представництво інтересів зі зняття з обліку та продажу автомобіля «TOYOTA CAMRY», р/н НОМЕР_2 , білого кольору, 2012 року випуску, кузов НОМЕР_7 , ОСОБА_2 ніколи не видавалась, цей автомобіль вибув із її законного володіння поза волі справжнього власника, а тому віндикційний позов ОСОБА_2 є обґрунтованим. З Листа-відповіді №48/8-1205 від 20.02.2017 року Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області вбачається, що за вчинення злочину, передбаченого ст. 289 КК України ОСОБА_5 було притягнуто до кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння автомобілем «TOYOTA CAMRY», кузов НОМЕР_7 , р/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 . Обвинувальний акт направлено до суду 28.12.2016 року. Тобто автомобіль «TOYOTA CAMRY» був викрадений та вибув з володіння власника не поза її волі злочинним шляхом. Згідно зі ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до частини першої ст. 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Дійсно, згідно з частиною третьою ст. 14 Закону № 794-VIII, на службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Проте, як встановлено у зазначеному судовому Рішенні, Позивач є добросовісним набувачем майна, а тому будь-якого відношення до заволодіння вказаним автомобілем незаконним шляхом не має, у зв`язку з чим це Рішення жодним чином не може свідчити про неспроможність Позивача за своїми особистими діловими та моральними якостями ефективно виконувати відповідні службові обов`язки директора територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві.

Як вбачається з Листа Відповідача від 29 грудня 2018 року №01-48840 про відмову Позивачу у призначенні на посаду, у разі незгоди з прийнятим Рішенням Позивач вправі його оскаржити до суду у встановленому законодавством порядку, у зв`язку з чим, саме Рішення Відповідача про відмову Позивачу у призначенні на посаду породжує для нього відповідні правові наслідки. Проте, Позивачем зазначене Рішення оскаржено не було, а тому колегія суддів дійшла висновку, що Позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, у зв`язку з чим адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

А згідно з частиною другою ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з зазначеним, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року змінює щодо підстав відмови у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року змінити щодо підстав відмови у задоволенні адміністративного позову.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Постанову складено в повному обсязі 20.01.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бараненко І.І.

Кучма А.Ю.