Справа № 633/530/19
Суддя: Смирнов В. А.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 633/530/19
провадження 2-а/633/1/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року смт. Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Смирнова В.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ріпа І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в cпрощеному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора управління патрульної поліції в Харківській області Шатурного Дмитра Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 478365 від 16.11.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить:

- скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 478365 від 16.11.2019 року.

В обґрунтування позову зазначив, що 16.11.2019 року інспектором управління патрульної поліції в Харківській області Шатурним Дмитром Анатолійовичем була складена постанова серії ДП18 № 478365, згідно якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено штраф у розмірі 425 грн.00 коп. Вважає, що відповідач по справі при складенні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню з таких підстав. В постанові відповідач вказав, що ОСОБА_1 проїхав на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.п. «г» п. 8.7.3 ПДР України. Згідно з п.8.11. ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил , не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

ОСОБА_1 зазначає, що одразу після зупинки він одразу пояснив відповідачу, що у зв`язку з великою масою транспортного засобу ( повна маса -18000 кг.) він не міг зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, а тому продовжив рух далі, забезпечуючи безпеку руху.

У графі 7 Постанови, де вказуються додатки до Постанови, відповідач не вказав жодного додатку, отже до постанови не додано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідач під час складання постанови не вніс як додатки будь-які докази до постанови, не зазначив жодних відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис ( якщо такий запис здійснювався), а тому не має права посилатися у майбутньому на будь-які докази. Крім того, в порушення ч. 2 ст. 279 КпАП України інспектор не роз`яснив позивачу його права та обов`язки.

Ухвалою судді від 26 листопада 2019 року адміністративний позов прийнято до розгляду та визначено вказану справу розглядати у спрощеному позовному провадженні у відповідності до вимог ст. 257 КАС України.

Відповідачу направлено копію адміністративного позову з додатками до нього разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено строк до 05 грудня 2019 року для подання відзиву на позовну заяву.

З боку відповідача до суду у встановлений законом строк відзив відповідно до вимог ст.ст. 162, 163 КАС України і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову, не надіслано.

Відповідно до правил ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, вивчивши доводи позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази у їх сукупності, надійшов до наступного.

Згідно постанови, 16.11.2019 року о 13 годині 24 хвилин, позивач, нібито,

керуючи транспортним засобом RENAULT МАGNUM, державний номерний знак НОМЕР_1 на автошляху М-03, 472 км в м. Харків здійснив проїзд перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофору, чим порушив п. 8.7.3 г ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судом встановлено, що 16.11.2019 року постановою серії ДП18 № 478365 позивача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 грн.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У Рішенні Конституційним судом України 26.05.2015р. по справі №5-рп/2015 (п. 2.3) зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу (у редакції Закону №767-VII від 23.02.2014) визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення… Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Таким чином, КСУ зазначив, що перелік адміністративних правопорушень, які підлягають розгляду у скороченому провадженні (тобто фіксація адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення) є вичерпним і може бути змінений лише законом, зокрема, такий перелік порушень передбачений ч. 1 та ч. 2 ст. 258 Кодексу (у редакції Законами № 767-VII від 23.02.2014)

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015р. № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП та передбачено, що скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення застосовується і до правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП (в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-VIII), протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП, навіть якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа не складає протокол про адміністративне правопорушення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 , 4, 5 вказаної статті Законом встановлені випадки здійснення скороченого провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення, в тому числі, справи відносно позивача.

У зв`язку з цим, відповідач мав право розглянути справу у скороченому провадженні та на місці вчинення правопорушення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, із постанови не вбачається яких-небудь доказів, окрім особистого встановлення факту порушення ПДР України інспектором ПП тощо.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірність прийнятого рішення щодо накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 не довів, факт вчинення зазначеного правопорушення інспектором не підтверджений доказами, тому у відповідності до положень ст. 62 Конституції України усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

При цьому, представник відповідача- Управління патрульної поліції в Харківській області також не надав до суду будь-яких пояснень на позов ОСОБА_1 та не надав доказів, які підтверджують факт вчинення зазначеного правопорушення позивачем.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, то підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 90, 205, 241-243, 245, 286, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області, інспектора управління патрульної поліції в Харківській області Шатурного Дмитра Анатолійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 478365 від 16.11.2019 року,-

- задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 № 478365 від 16.11.2019 року

про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцяти п`яти) гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Печенізький районний суд Харківської області, відповідно до п.15.5 ч. 1 розділу VII перехідних положень КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя: В.А. Смирнов