Справа № 640/12962/19
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ №640/12962/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Подільського районного відділу державної виконавчої

служби м. Києва

третя особа Акціонерне товариство "Укрсиббанк"

про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) з позовом до Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва (04208, м. Київ, проспект Г.Гонгадзе, 5-Б), третя особа - Акціонерне товариство "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андрїївська, 2/12, ), в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову) просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2019 №58016860;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника від 30.08.2019 ВП №58016860 і постанову про арешт майна боржника від 06.09.2019 ВП №59926009;

- визнати протиправним та скасувати ВП №59926009 від 06.09.2019 про стягнення виконавчого збору і постанову про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019;

- визнати протиправними та скасувати ВП №59925938 від 06.09.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження і постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.08.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2019 №58016860 з порушенням норм чинного законодавства, адже виконавчий лист було пред`явлено не за місцем виконання. Так, квартира позивача знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ), зареєстрована позивач за адресою: АДРЕСА_4 (Голосіївський р-н м. Києва), проте виконавче провадження було відкрито Подільським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2019 у зв`язку зі збільшенням розміру позовних вимог, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2019 продовжено розгляд справи №640/12962/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.11.2019 було витребувано від позивача завірену належним чином копію технічного паспорту на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 , а від відповідача копії матеріалів виконавчих проваджень №58016860 та №59926009.

На виконання вимог ухвали суду від 06.11.2019 позивачем була надано витребувані судом документи, водночас відповідач не надав суду копії витребуваних матеріалів виконавчих проваджень №58016860 та №59926009.

Відзив на позовну заяву у встановлені судом строки відповідачем також не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Розглянувши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

24 лютого 2019 року Подільським районним відділом державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58016860 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінчуку Ігора Анатолійовича №8974 від 19 грудня 2014 року, у якому зазначено про звернення стягнення на квартиру, що знаходиться за АДРЕСА_5 .

30.08.2019 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, та одночасно з нею винесено постанову про арешт майна боржника.

Крім того, 30.08.2019 державним виконавцем Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі: еквівалент 14 457, 59 дол. США та 650, 00 грн та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у сумі 369, 00 грн, які було виділено в окремі провадження: ВП №59926009 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 про стягнення виконавчого збору) та ВП №59925938 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження).

Позивач, вважаючи протиправними постанови Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 24.02.2019, від 30.08.2019 та від 06.09.2019, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним Законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 3 ч. 1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчі написи нотаріусів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

При цьому, п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ).

Виконавче провадження №58016860 було відкрито з метою звернення стягнення на майно, а саме квартиру, за адресою АДРЕСА_5 ).

Суд зазначає, що Рішенням Київської міської ради від 16.06.2005 №436/3012 було перейменовано АДРЕСА_2 у Солом`янському районі м. Києва на АДРЕСА_2.

В подальшому Рішенням Київської міської ради від 8 лютого 2007 року №149/810 було перейменовано АДРЕСА_2 у Подільському районі м. Києва на АДРЕСА_2 та визнано таким, що втратило чинність, рішення Київради від 16.06.2005 №436/3012 "Про перейменування вулиць у Солом`янському районі" в частині перейменування АДРЕСА_2 на АДРЕСА_2.

Таким чином, з наведених обставин вбачається, що у Подільському районі м. Києва знаходиться саме АДРЕСА_2, в той час, як майно позивача знаходиться у Солом`янському районі м. Києва по АДРЕСА_2, яка наразі знову ж таки перейменована на АДРЕСА_2.

Копією технічного паспорту, яку надано на вимогу суду також підтверджується місце знаходження квартири позивача, на яку належало звернути стягнення за адресою: АДРЕСА_2 у Солом`янському районі м. Києва.

Натомість, виконавче провадження щодо позивача відкрито Подільським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва, тобто не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, не за місцезнаходженням її майна, а в іншому виконавчому окрузі - Подільському районі міста Києва.

Отже, відповідачем не додержано вимоги статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та без достатніх на те правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи або знаходження її майна, а в іншому виконавчому окрузі.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Отже, вирішення даної справи залежить від доведеності відповідачем правомірності прийняття спірних рішень.

При цьому, відповідач як суб`єкт владних повноважень відзив на даний адміністративний позов не надав. Більше того, суду також не повідомлено про причини неподання відзиву, не заявлялось клопотання про продовження процесуального строку на його подання.

Згідно частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.07.2019 та від 06.11.2019 запропоновано відповідачеві подати суду нормативно та документально обґрунтований відзив на позовну заяву з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також витребувано від відповідача копії матеріалів виконавчих проваджень №58016860 та №59926009.

Однак, Подільським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва проігноровані вимоги суду, витребуванні докази не були надані.

Всупереч вищезазначеним нормам відповідачем не було надано жодних доказів, які б свідчили про наявність правових підстав відкриття виконавчого провадження, доказів зміни місця проживання, перебування, роботи боржника або доказів місцезнаходженням майна боржника.

Відтак, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно, всупереч чинного законодавства, прийнято до виконання виконавчий документ та відкрито виконавче провадження, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2019 №58016860 є такою, що підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про: визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна боржника від 30.08.2019 ВП №58016860, постанови про арешт майна боржника від 06.09.2019 ВП №59926009; визнання протиправним та скасування ВП №59926009 від 06.09.2019 про стягнення виконавчого збору і постанови про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019; визнання протиправним та скасування ВП №59925938 від 06.09.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження і постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.08.2019, суд зазначає, що встановлені судом обставини щодо незаконності відкриття виконавчого провадження №58016860 безумовно свідчать також і про юридичну дефектність всіх рішень прийнятих у рамках такого виконавчого провадження рішень, та рішень які виникли в результаті відкриття такого виконавчого провадження, в тому числі і вказаних вище постанов.

Разом з тим, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування ВП №59926009 від 06.09.2019 про стягнення виконавчого збору та визнання протиправним та скасування ВП №59925938 від 06.09.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування постанов від 06.09.2019 про відкриття ВП №59926009 та ВП №59925938.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36 від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 271, 287, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про відкриття виконавчого провадження від 24.02.2019 №58016860.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про арешт майна боржника від 30.08.2019 ВП №58016860 та постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про арешт майна боржника від 06.09.2019 ВП №59926009.

4. Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про стягнення виконавчого збору від 30.08.2019 та постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про відкриття виконавчого провадження від 06.09.2019 ВП №59926009 про стягнення виконавчого збору.

5. Визнати протиправною та скасувати постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 30.08.2019 та постанову Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва про відкриття виконавчого провадження ВП №59925938 від 06.09.2019 про стягнення витрат виконавчого провадження.

6. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) понесені нею витрати по сплату судового збору в розмірі 5 378, 80 грн. за рахунок кошів Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва (04208, м. Київ, проспект Г. Гонгадзе, 5-Б).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому частиною першою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини шостої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому статтями 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII).

Суддя Н.Г. Вєкуа