Справа № 520/8546/19
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р. Справа № 520/8546/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Старостіна В.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Супрун Ю.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/8546/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області викладену у листі № А-4745/0-3167/0/95-19 від 15.05.2019 року, у надані ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 5,2 га із земель державного резервного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 5,2 га із земель державного резервного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області.

Крім того, позивач просить суд у порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України застосувати судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що позивач подала до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області заяву від 17.04.2019 року, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 5,2 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області. Не зважаючи на те, що до заяви були додані усі необхідні документи, визначені законом, листом від 15.05.2019 року відповідач відмовив у наданні такого дозволу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Харківській області викладену у листі № А-4745/0-3167/0/95-19 від 15.05.2019 року, у надані ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 5,2 га із земель державного резервного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області надати дозвіл ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 5,2 га із земель державного резервного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області. Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Харківській області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі в зв`язку з їх необґрунтованістю.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю за необґрунтованістю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявним в матеріалах справи доказами, що відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії РН № 995848 від 22.09.2005 року, який складений на підставі рішення Коломацької райдержадміністрації від 12.04.2005 року № 104 в тому, що ОСОБА_2 , належить право на земельну частку (пай), у землі, що перебуває у колективній власності КСП «Коломацьке» розміром 5.20 га без визначення меж цієї частки на натурі (а.с. 23).

Рішенням Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області від 21.03.2019 року вирішено надати згоду ГУ Держгеокадастру у Харківській області у наданні дозволу ОСОБА_1 власнику сертифіката на земельну частку (пай) серії РН № 995848 орієнтовною площею 5,20 га на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель державного резервного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області (а.с. 26).

Позивач 17.04.2019 року звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтованою площею 5,2 га із земель державного резервного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області (а.с. 12).

Листом від 15.05.2019 року № А-4745/0-3167/0/95-19 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повідомило позивача, про відмову в задоволенні окресленої заяви. В обґрунтування відповіді зазначено, що рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 21.05.2004 року зобов`язано Коломацьку району державну адміністрацію виділити земельну частку з земель державного реєстру. Додатково зазначено, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не було стороною по справі, та не містить жодних зобов`язань стосовно відповідача (а.с. 24-25).

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Згідно до абз. 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України зазначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як встановлено ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України закріплено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Особливості безоплатної передачі земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність врегульовані положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.

На підставі ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, які зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, як передбачено ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України.

Отже, законом унормовано виключні підстави, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, Земельним кодексом України передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачу по заяві від 17.04.2019 року слугувало посилання відповідача на наступне. Рішенням Коломацького районного суду Харківської області від 21.05.2004 року позов ОСОБА_1 до Коломацької районної державної адміністрації та ПСП «Надія» про визнання права на земельну частку (пай) задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право на отримання земельної частки (паю) за в розмірі часток, які одержали члени ПСП «Надія» Коломацького району Харківської області. Зобов`язано Коломацьку районну державну адміністрацію виділити ОСОБА_2 земельну частку з земель державного резерву. В установленому порядку виготовити і видати її спадкоємцям сертифікат на земельну частку (пай). Витрати по оформленню документації пов`язаної з видачею сертифікату на право на земельну частку (пай) покладено на ПСП «Надія» Коломацького району Харківської області. Отже, відповідачем повідомлено, що згідно змісту судового рішення Головне управління не є особою, яка брала участь у справі і це судове рішення не містить жодних зобов`язань стосовно Головного управління з приводу його виконання. Одним з відповідачів по даній справі є Коломацька районна державна адміністрація (а.с. 25).

Отже, на думку відповідача, для відмови позивачу є існування рішення Коломацького районного суду Харківської області від 21.05.2004 року, посилання на пункт 21 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу України та посилання на Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги зазначені вище посилання відповідача, оскільки вказана підстава для таких дій при наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не передбачена положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що зі змісту листа Коломацької селищної ради Коломацького району Харківської області від 27.09.2019 року № 2045/02-15 вбачається, що: «запитувана земельна ділянка на даний час не сформована, кадастровий номер відсутній і розташована вона за межами населеного пункту на землях державного резервного фонду, які перебували в постійному користуванні колективної власності КСП «Коломацьке». Дана земельна ділянка до списку переданих земельних ділянок із державної власності у комунальну не ввійшла» (а.с. 46, зворотній бік).

До того ж, слід зауважити, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

За умови подання особою усіх необхідних документів та відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою суб`єкт владних повноважень повинен надати дозвіл і будь-яких винятків чи альтернативних варіантів його поведінки норми Земельного кодексу України не містять.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Аналогічні правові висновки з даного правового питання виклав Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.04.2018 року в справі № 806/2208/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

В даному випадку суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

До того ж сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на національний суд відповідальність за здійснення правосуддя.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Такий висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена в рішенні від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15, згідно з якою суд вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи те, що підстави ненадання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою є такими, що не відповідають нормам Земельного кодексу України, про що зазначено вище, вважає, що в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, згідно із заявою позивача від 17.04.2019 року, надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 5,20 га із земель державного земельного фонду за межами населеного пункту на території Коломацької сільської ради Коломацького району Харківської області.

Згідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності свого рішення щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності оскаржуваного рішення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 311, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 по справі № 520/8546/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)В.В. Старостін
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц