Справа № 9901/481/19
Суддя: Анцупова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

суддів Великої Палати Верховного Суду
Анцупової Т. О., Золотнікова О. С., Прокопенка О. Б.
в адміністративній справі № 9901/481/19 (провадження № 11-1057заі19) за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 вересня 2019 року (постановлену колегією суддів у складі Стародуба О. П., Кравчука В. М., Єзерова А. А., Желєзного І. В., Рибачука А. І.)
Короткий зміст Постанови Великої Палати Верховного Суду
Розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 вересня 2019 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, Велика Палата Верховного Суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнила, ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 вересня 2019 року скасувала та направила справу до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.
Ухвалюючи таке рішення, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що цей спір підсудний Верховному Суду як суду першої інстанції, оскільки наказ Вищої ради правосуддя від 26 липня 2019 року № 360-к «Про відрахування зі штату члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 » фактично є наказом про звільнення позивача, а отже є актом Вищої ради правосуддя в контексті положень статті 266 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Оскаржуване рішення прийнято відповідачем як суб`єктом владних повноважень та стосується прав або інтересів визначеної в акті особи.
Вважаємо, що такий висновок Великої Палати Верховного Суду не відповідає вимогам закону та відповідно до частини третьої статті 34 КАС України викладаємо окрему думку.
Відповідно до частини першої статті 22 КАС України місцеві адміністративні суди (місцеві загальні суди як адміністративні суди та окружні адміністративні суди) вирішують адміністративні справи як суди першої інстанції, крім випадків, визначених частинами другою-четвертою цієї статті.
За змістом частини четвертої статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів.
Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів передбачені статтею 266 КАС України.
Згідно з пунктами 2-4 частини першої статті 266 КАС України правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ, зокрема, щодо законності актів, рішень, дій чи бездіяльності Вищої ради правосуддя.
Водночас з огляду на особливий статус та повноваження Вищої ради правосуддя, Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні не будь-які справи за участі вказаного суб`єкта владних повноважень, а лише справи щодо оскарження актів, рішень дій чи бездіяльності, прийнятих/вчинених Вищою радою правосуддя на виконання повноважень, визначених Конституцією України та Законом України від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII).
У цьому випадку Великій Палаті Верховного Суду належало надати відповідь, чи може вважатися наказ Вищої ради правосуддя про відрахування зі штату свого члена, у розумінні статті 266 КАС України, рішенням цього органу.
Однак, ухвалюючи постанову від 12 грудня 2019 року у цій справі, Велика Палата Верховного Суду, на нашу думку, відповідь на це питання не обґрунтувала належним чином.
Водночас варто заначити, що відповідно до частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє Вища рада правосуддя, яка: 1) вносить подання про призначення судді на посаду; 2) ухвалює рішення стосовно порушення суддею чи прокурором вимог щодо несумісності; 3) розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; 4) ухвалює рішення про звільнення судді з посади; 5) надає згоду на затримання судді чи утримання його під вартою; 6) ухвалює рішення про тимчасове відсторонення судді від здійснення правосуддя; 7) вживає заходів щодо забезпечення незалежності суддів; 8) ухвалює рішення про переведення судді з одного суду до іншого; 9) здійснює інші повноваження, визначені цією Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 1 Закону 1798-VIII установлено, що Вища рада правосуддя є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
Проте, як свідчить зміст позовних вимог та їх обґрунтування, правовідносини між сторонами у цій справі виникли з приводу оскарження наказу голови Вищої ради правосуддя про відрахування позивача зі штату.
Вища рада правосуддя у відношенні позивача у спірних правовідносинах повноважень, передбачених Конституцією України та Законом 1798-VIII, не здійснювала.
Зважаючи на те, що наказ Вищої ради правосуддя від 26 липня 2019 року № 360- к «Про відрахування зі штату члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 » підписаний лише головою Вищої ради правосуддя Говорухою В. І., оскаржуваний наказ не може вважатися актом Вищої ради правосуддя як колегіального органу, у розумінні статті 266 КАС України.
З огляду на вказане, вважаємо, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ця справа має розглядатися за загальними правилами адміністративного судочинства, тобто Окружним адміністративним судом міста Києва. Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду цієї справи мала апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10 вересня 2019 року - без змін.
Судді Т. О. Анцупова