Справа № 260/1256/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1256/19 пров. № 857/12849/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у справі № 260/1256/19 (рішення ухвалено в м. Ужгород, головуючий суддя Дору Ю.Ю., повний текст рішення складено та підписано 04.11.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 09.09.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок пенсійного забезпечення з 01.10.2017 по теперішній час згідно з статтею 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням статті 25 цього Закону, де величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках) дорівнює 1,35 %.

В обґрунтування позову зазначає, що проводячи перерахунок пенсії з 01.10.2017 відповідач протиправно зменшив коефіцієнт стажу з 0,486 до 0,36, при цьому посилаючись на принципи закріплені Конституцією України.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позові задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідачем зроблено осучаснення його пенсії (збільшення), зокрема нараховано 1834,42 грн, що є меншим за 1919 грн, тобто допущено порушення пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, згідно якого у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, то пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі. Крім того, порушено законодавство про індексацію пенсій, а саме не проведено індексацію пенсії за 2014-2016 роки. Тому вважає, що суд першої інстанції не повністю дослідив матеріали справи та докази по справі та неправомірно відмовив у задоволенні позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що головне управління при перерахунку пенсії позивача діяло на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

У судовому засіданні позивач підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 05.04.2014 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV. Загальний трудовий стаж позивача становив 36 років і 6 днів.

Згідно розпорядження 806972 від 20.06.2014 станом на 20.06.2014 загальний розмір призначеної позивачу пенсії складав 1196,46 грн (основний розмір пенсії - 1186,97 грн, доплата за понаднормовий стаж - 9,49 грн). Відповідно до вказаного розпорядження, застосовувався коефіцієнт стажу - 0,36000 та коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35 - 0,48600.

Згідно розпорядження 806972 від 29.05.2018 також встановлено, що до 01.10.2017 загальний розмір пенсії за віком позивача складав 1833,02 грн.

Відповідач, керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року № 2148-VIII, з 01.10.2017 року провів позивачу перерахунок (осучаснення) призначеної пенсії згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із використанням єдиного показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки - 3764,40 грн. Показник вартості одного року страхового стажу знижено з 1,35 до 1 відсотка. Таким чином, застосувавши при обчисленні пенсії коефіцієнт страхового стажу 1%, розмір пенсії позивача за віком складав 1834,42 грн.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн, відтак, вказані зміни не погіршили умов отримання пенсії позивачем.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини та громадянина, закріплені Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із частиною 2 статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Так, в відповідно до ч. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно із частиною 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 03.10.2017№ 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII) у разі, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до зазначеного Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Аналогічні положення містить пункт 4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV.

З аналізу наведених норм необхідно зробити висновок, що з 01.10.2017 пенсії, призначені згідно Закону № 1058-ІV до набрання чинності Законом № 2148-VIII, перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, однак при призначенні пенсії вперше у період з 01.10.2017 по 31.12.2017 застосовується величина оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %. При цьому, якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до Закону № 2148-VIII, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Судом встановлено, що пенсія за віком позивачу призначена за нормами Закону №1058-ІV з 05.04.2014, отже, така була призначена позивачу до набрання чинності Законом № 2148-VIII.

З наведеного слідує, що позивач має право на перерахунок його пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV із застосуванням положень п.4-3 розділу ХV цього Закону, а саме: із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Матеріалами справи встановлено, що за наслідком проведеного нового перерахунку пенсії, розмір встановленої позивачу пенсії за віком становить 1834,42 грн, а саме: 1819,90 (5055,29*0,36000) - це розмір пенсії за віком відповідно до статті 27 Закону № 1058-ІV, доплата за понаднормативний стаж 1 рік - 14,52 грн (1452*1%), так як відповідно до статті 28 Закону № 1058-ІV (в редакції на час призначення позивачу пенсії) за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам пенсія збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.

Окрім того, у зв`язку із зменшенням величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1% одночасно було підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. Тобто з 01.10.2017 після проведеного позивачу перерахунку пенсії її розмір не зменшився, а тому не відбулося погіршення умов отримання позивачем пенсії.

Суд першої інстанції вірно встановив відсутність порушення статті 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин, адже відповідні положення Закону № 2148-VIII не визнані неконституційними Конституційним Судом України.

Крім того, позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії останньої, оскільки внаслідок проведеного перерахунку пенсія позивача збільшилася, а не зменшилася. Тим самим спростовуються доводи позивача про звуження змісту та обсягу його прав.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні з 1,35% призведе до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, так як вказані зміни не погіршать умов отримання пенсії позивачем.

Доводи апеляційної скарги щодо індексації пенсії не беруться до уваги, оскільки не були предметом спору та суперечать положенням частини 5 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у справі № 260/1256/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повний текст судового рішення складено 21.01.2020