Справа № 367/2282/17
Суддя: Оладько С. І.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/2282/17
Провадження №2-а/367/30/2020
ПОСТАНОВА

Іменем України

20 січня 2020 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

за участю секретаря Герус Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ірпінь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захистту населення Ірпніської міської ради на бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення м. Ірпінь особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача на бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення м. Ірпінь особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, в якому просить: визнати неправомірними дії відповідача Управління праці та соціального захисту населення м.Ірпінь відносно нарахування й виплаті в заниженому розмірі щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, котра постраждала внаслідок Чорнобилської катастрофи; зобов`язати відповідача Управління праці та соціального захисту населення м.Ірпінь в м.Києві усунути порушення і провести: перерахунок та виплату згідно ст.48 ЗУ №796-ХІІ від 28.02.1991 р. щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат з моменту здійснення правопорушення, а саме за 2017 рік; зобов`язати відповідача Управління праці та соціального захисту населення м.Ірпінь в подальшому виплачувати щорічну разову допомогу на оздоровлення як інваліду ІІ групи 1 категорії осіб, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебуває на обліку в управління СЗН в м.Ірпені Київської області. Згідно довідки КИО-1 №067709 від 29.09.1998 р., встановлена ІІ-а група інвалідності-безстроково. Також має посвідчення ліквідатора ЧАЕС, інваліда війни, громадянина який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія І від 26.10.1999 р., але УПСЗН м.Ірпінь не проводить виплати щорічної допомоги на оздоровлення .

Позивач в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту Ірпінської міської ради в судове засідання не зявились, згідно заперечень просили у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали, оцінивши обставини справи, суд вважає що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 2-ї групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 05.03.20015 року (а.с.9), а також має посвідчення ліквідатора ЧАЕС, інваліда війни, громадянина який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія І від 26.10.1999 р. (а.с.8).

В 2017 року ОСОБА_1 виплачено Управлінням праці та соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Ірпінської міської ради разову грошову допомогу в розмірі 120,00 грн. у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 р. №759 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. №936 і від 14.05.2015 р. №285».

Суддя не погоджується з доводами позивача про те, що вказане рішення відповідача не ґрунтується на положеннях закону, з наступних підстав.

Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, визначено правий статус ветеранів війни.

У відповідності до ст.4 вищезгаданого Закону до ветеранів війни належать учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Статтею 102 Бюджетного кодексу України встановлено, що державні програми соціального захисту, зокрема пільги ветеранам війни, фінансуються за рахунок субвенцій з Державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2017 року №223 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», встановлено, що з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», Кабінет Міністрів України постановив установити, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення). Районні органи соціального захисту населення перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання) у таких розмірах: інвалідам війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин: IІI групи - 2700 гривень.

Пунктами 2,3 рішення Конституційного суду України від 13 січня 2012 року №3-рп/2012 роз`яснено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України».

Крім того, Конституційний Суд України у п.3 рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин може бути водночас врегульована одно предметними нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. На думку Конституційного Суду країни загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акту, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Відповідно до ч.3 ст.150 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковими для виконання на всій території України.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суддя приходить до висновку, що оскільки управління праці та соціального захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи Ірпінської міської ради правомірно, у відповідності до чинного законодавства, здійснило виплату разової грошової допомоги ОСОБА_1 , передбачену Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 р. №759 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. №936 і від 14.05.2015 р. №285», тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 241-246, 293КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захистту населення Ірпніської міської ради на бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення м. Ірпінь особи яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи - відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: С.І. Оладько