Справа № 335/10481/19
Суддя: Крамаренко І. А.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., при секретарі Тимченко А.В., розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мікрюнова Олексія Валерійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мікрюнова Олексія Валерійовича, Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обґрунтування якого зазначив наступне.

12 вересня 2019 року позивач рухався на автомобілі Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 по автомобільній дорозі «Київ-Полтава» у напрямку руху до м. Полтава. Знаходячись в районі вулиці Чумаченка, 98а міста Решетилівка вказаної дороги, був зупинений працівниками поліції. Після перевірки документів, було складено постанову про адміністративне правопорушення, де зазначалося порушення, яке полягало у перевищенні швидкості руху на 38 км/год, чим порушено п.12.4 ПДР. Постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач з постановою не згоден, вважає, що вона є незаконною, необґрунтованою та винесена з порушенням вимог чинного законодавства, через що підлягає скасуванню.

У судове засідання представник позивача - адвокат Шульга О.А. надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у адміністративному позові, надав відповідь на відзив по справі, надав додаткові докази, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судове засідання відповідач інспектор УПП Мікрюнов О.В. не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву та додав DVD диск з відеозаписом правопорушення, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Також, надав заперечення на відповідь на відзив позивача.

Відповідач представник УПП в Полтавській області у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача та відповідача, відповідні положення Правил дорожнього руху України, судом встановлено таке.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 12.09.2019 серії ДП18 № 642928 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а саме за те, що він керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в Полтавській області м. Решетилівка вул. Чумаченка, 98-а, зі швидкістю руху 88 км/год, при цьому перевищив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті на 38 км/год. Швидкість руху вимірювалась за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20. Та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Позивач з прийнятою постановою не погодився та оскаржив її до суду з мотивів порушення, на думку позивача, відповідачем вимог щодо порядку розгляду та оформлення останнім справ про адміністративні правопорушення, передбачених КУпАП.

Відповідно до ст. 288 КУпАП, постанову про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим кодексом.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлені критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Пункт 19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно ч.3 ст.77 КАС України, докази суду надають учасники справи. Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. За нормою ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, встановлює порядок дій інспекторів патрульної поліції.

Зокрема, пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Пункт 9 розділу ІІІ. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111.

Відповідно до пункт 1.1. Зазначених Правил - ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пункт 1.9 Правил наголошує, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Такі правові висновки та такий підхід застосовано Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016) у постанові від 30.05.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, що розглядається, в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення від 12.09.2019 зазначено, що позивач керуючи транспортним засобом Volkswagen Touareg, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в Полтавській області м. Решетилівка вул. Чумаченка, 98-а (місце вчинення адміністративного правопорушення).

Однак, відповідно до наданих позивачем доказів, вбачається, що в м. Решетилівка Решетилівського району Полтавської області не існує вулиці Чумацька, і відповідно поштова адреса не присвоювалася, що підтверджено інформацією виконавчого комітету Решетилівської міської рад Полтавської області від 16.12.2019 за №01-19/38.

При цьому, згідно онлайн карти, копії яких долучено до справи, вбачається, що в м. Решетилівка Полтавської області відсутня будівля з адресою вул. Чумацька, 98а, натомість є будинок з адресою вул. Чумацька, 98 який знаходиться на відстані 650 метрів від автомобільного шляху М03 (яким рухався позивач).

Отже, вищезазначене свідчить про невірне зазначення інспектором в оскаржуваній постанові місця вчинення адміністративного правопорушення, в даному випадку.

В самій постанові від 12.09.2019 зазначено, що водій ОСОБА_1 з порушенням не згоден, однак інспектором (відповідачем), в порушення вимог КУпАП, не зазначено мотивів відхилення доводів водія.

Окрім того, слід зазначити, що на доданому відповідачем фото, що роздруковано з вимірювального пристрою, саме в момент фіксації не вбачається за можливе встановити номерний знак автомобіля, а з фото на якому номерний знак видно розбірливо, неможливо встановити місцезнаходження транспортного засобі по відношенню до місця фотографування.

Таким чином, при винесені постанови були порушені вимоги ст. 245, 252, 280 КУпАП, що передбачають всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи в їх сукупності, вирішенню її в точній відповідності з законом.

Так, постанова від 12.09.2019 не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Крім того, відсутні достатні докази вчиненого правопорушення, яке зазначено в оскаржуваній постанові. У зв`язку з чим, порушень позивачем ПДР України, при вказаних обставинах, судом не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи про адміністративне правопорушення не доведено того, що ОСОБА_1 порушив правила ПДР України.

За викладених обставин, постанову Інспектора не можна визнати такою, що відповідає вимогам закону, вказана постанова не ґрунтується на належних та достатніх доказах, тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, дані які б спростовували свідчення позивача та підтверджували правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача відповідачем надано не було, у зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 77, 241-246 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Мікрюнова Олексія Валерійовича (м. Полтава, вул. Європейська, 164), Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП (м. Полтава, вул. Європейська, 164) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити в повному обсязі.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 642928 від 12 вересня 2019 року, складену інспектором УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Мікрюновим Олексієм Валерійовичем за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено та підписано 08 січня 2020 року.

Суддя: І.А. Крамаренко