Справа № 200/10661/19-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року справа №200/10661/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 200/10661/19-а (головуючий І інстанції Зінченко О.В. повний текст рішення складено 3 жовтня 2019 року у приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративнии позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі-відповідач, ГУ ПФУ Донецької області), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування та не виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити розрахунок та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду у відповідності статті 382 КАС, шляхом зобов`язання подати суду звіт про виконання рішення суду, встановивши строк для подання звіту місяць з дати набрання законної сили рішення (а.с. 4-7).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року позов задоволено частково (а.с. 38-42).

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії за період із січня по квітень 2018 року у загальному розмірі 2 155,44 грн. Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 виплату доплати до пенсії одним платежем за період із січня по квітень 2018 року у загальному розмірі 2 155,44 грн., а також нарахувати та виплатити на вказану суму компенсацію втрати частини грошових доходів за період із травня 2018 року. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір у розмірі 384,20 грн. на користь ОСОБА_1 .

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи що судове рішення винесено з порушенням норм матеріального права просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимогах (а.с. 46-48).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху у зв`язку з її недоліками, а саме несплатою апелянтом судового збору (а.с. 75).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2020 року вказану апеляційну скаргу повернуто заявникові у зв`язку з не усуненням апелянтом недоліків апеляційної скарги, встановлених ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року (а.с. 93).

Позивач також не погодився з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року та подав апеляційну скаргу в якій послався на невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права. Просив скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Також зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 травня 2019 року у справі № 826/12704/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, визнано протиправним та скасовано пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб». Вважає, що посилання суду першої інстанції про правові підстави дій відповідача з урахуванням п.3 постанови КМУ від 21.02.2018 року «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» є недоречним. Окрім того, позивач на адресу суду апеляційної інстанції надіслав заяву в якій посилається на правову позицію Великою Палати верховного Суду в постанові від 30.01.2019 року відповідно до якої основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст.55 Закону № 2262-ХІІ, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Згідно з п. 2 Порядку № 159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат). Апелянт зазначив, що в подібних правовідносинах Верховним Судом в постанові від 04.12.2019 року в справі № 759/19334/17 вказано, що у разі задоволення позову в частині стягнення основних вимог, слід виходити з обґрунтованості та правильності здійснених розрахунків компенсації втрати частини доходу (а.с. 54-57, 89-90).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, заслухав суддю доповідача, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

25 липня 2019 року позивач звернувся із заявою про здійснення перерахунку та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушення строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по день виплати компенсації (а.с. 11).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 3 серпня 2019 року за вихідним № 4281-12-01 позивача повідомлено про те, що Постановою КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року визначено чіткий порядок здійснення виплати перерахованих пенсій, у тому числі заборгованості пенсії у розмірі 17 963,25 грн. за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року. Розмір пенсійної виплати позивачеві з 01.01.2019 збільшився у зв`язку із початком проведення щомісячної доплати згідно Постанови № 103 у сумі 374,23 грн. разом з поточною пенсією. У зв`язку з чим, не має підстав для виплати компенсації за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року (а.с. 12).

Як вбачається з витягу із пенсійної справи позивача № N/A26118-МВС, позивачеві з 1 травня 2018 року перерахована пенсія і її розмір становить 2790,07 грн., що складається із 50 % грошового забезпечення 2064,07 грн. (50% - від 4128,14 грн.) та надбавки до пенсії за непрацездатну дитину 726,00 грн. (а.с. 24).

Зі змісту розрахунку на доплату до пенсії за пенсійною справою № N/A26118-МВС, вбачається, що за період з січня 2016 року по квітень 2018 року, загальна сума доплати позивачу до пенсії складає 20 118,69 грн. (а.с. 25).

Розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області від 13 березня 2018 року за № 2646 складає 4128,14 грн. (а.с. 26).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ.

29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23 грудня 2015 року № 900-VIII (далі по тексту - Закон України від 23 грудня 2015 року № 900-VIII), яким статтю 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ доповнено новою частиною такого змісту: «Перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Приписами частини 16 статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.

Зі змісту статті 51 Закону № 2262-ХІІ вбачається, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Відповідно до абзацу 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

У відповідності до статті 102 Закону України «Про Національну поліцію», пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України постановою від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», яка набрала чинності з 02 грудня 2015 року (далі по тексту - Постанова КМУ № 988) встановив розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади і плату за спеціальні звання колишніх працівників органів внутрішніх справ.

Постановою КМУ № 103 від 21 лютого 2018 року у пункті 3 визначено перерахувати з 1 січня 2016 року пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 р. № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Також передбачено виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 р. по 31 грудня 2017 року;

- з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Суд першої інстанції частково задовольнив позов шляхом визнання протиправними дій ГУПФУ в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 доплати до пенсії за період із січня по квітень 2018 року, у загальному розмірі 2 155,44 грн. та зобов`язання відповідача здійснити ОСОБА_1 виплату доплати до пенсії одним платежем за період із січня по квітень 2018 року, у загальному розмірі 2 155,44 грн., а також нарахувати та виплатити на вказану суму компенсацію втрати частини грошових доходів, за період із травня 2018 року.

Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, оскільки з матеріалів справи вбачається що пенсія позивачу виплачена у повному обсязі станом на квітень 2018 року (а.с. 25).

Щодо вимог апелянта здійснення розрахунку та виплати компенсації втрати частини доходів, судова колегія зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок).

Згідно із статтями 1,2 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Виходячи з аналізу викладених норм, вбачається що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

У пункті 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

За цим регулюванням правове значення має те, чи був виплачений нарахований дохід, та чи виплачений він із порушенням строків, чи нараховувався і виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункту 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII, статті 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Частиною третьою статті 52 Закону № 2262-XII встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Колегія суддів зазначає, що відповідач здійснював поетапну доплату до розміру пенсії позивача нараховану за період з 1 січня 2016 року у відповідності до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21 лютого 2018 року.

Позивач звернувся з позовом про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії та зобов`язання здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що для вирішення питання щодо розміру компенсації втрати доходів необхідно встановити факт несвоєчасної сплати відповідачем нарахованих сум пенсії. Проте, як вже було встановлено судом апеляційної інстанції пенсія за період з січня 2016 року виплачена у повному обсязі.

Отже, суд першої інстанції неповно з`ясував та дослідив обставини у справі, порушив норми процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку в частині задоволених позовних вимог, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню в цій частині, в решті без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 200/10661/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 200/10661/19-а скасувати в частині задоволення позовних вимог. В цій частині прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 3 жовтня 2019 року залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 22 січня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова