Справа № 471/789/19
Суддя: Скарницька І. Б.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 471/789/19
Провадження №2-а/471/1/20
Номер рядка звіту 140
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2020 р.

Братський районний суд Миколаївської області, у складі судді Скарницької І.Б., у порядку спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Пономаренка Олексія Антоновича, молодшого лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до інспектора поліції УПП у Кіровоградській області Пономаренка Олексія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583725 від 03 жовтня 2019 року та закриття провадження у справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що згідно даної постанови, 02 жовтня 2019 року о 9.10 годині, він керуючи т/з Мерседес Віто д/н ВЕ 9308 НОМЕР_1 в м. Кропивницький по вул.. Мурманській, 49, порушив вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення п. 9.2б ПДР, на закону вимогу працівника поліції не надав посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб (відеофіксація праворушення бодікамера 002, 0102, 005), чим порушив п. 2.4а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до молодшого лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583039 від 03 жовтня 2019 року та закриття провадження у справі.

Згідно даної постанови, 03 жовтня 2019 року о 12.37 годині, він керуючи т/з Мерседес Віто д/н ВЕ 9308 ВО в м. Кропивницький по вул. Мурманській, 47, при в`їзді на перехрестя з круговим рухом вулиць Мурманська та проспекту Промисловий, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямків рухів, чим порушив вимоги п. 9.2б ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 17 січня 2020 вказані позови відповідно до ст. 172 КАСУ були об`єднані в одне провадження.

Під час судового засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги.

Позивач пояснив суду, що 02.10.2019 року близько 09.00 годині він рухався в м. Кропивницький та заїжджаючи на перехрестя з круговим рухом подав сигнал покажчиком повороту, з`їжджаючи з перехрест його зупинили працівники поліції та повідомили йому, що він не виконав вимоги п 9.2б ПДР, а саме не подав сигнал покажчиком повороту про зміну напрямку руху, на що він відповів, що такий сигнал він подав. Потім вони разом з працівниками поліції пішли перевірили чи працюють у нього покажчики поворотів, коли було встановлено, що все працює, працівники поліції почали вимагати посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб, проте він відмовився їх надавати в руки працівникам поліції, а тільки пред`явив тримаючи в своїх руках. Свою відмову надавати документи він мотивував тим, що відносно нього буде прийнята постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, проте поліцейськими не доведено факту порушення ним правил ДР. Після чого в нього з працівниками поліції почався конфлікт, в ході якого у нього продовжували вимагати документи, на що він пояснював, що ПДР руху не порушував, його зупинка була незаконна. Потім працівники поліції почали силою виривати у нього документи з рук та витягувати його самого з машини. На допомогу йому прийшли інші водії. Були також викликані інші працівники поліції, які його затримали, проте він втратив свідомість та його доставили до лікарні. Розгляд справ про притягнення його до адміністративної відповідальності відбувався 03 жовтня 2019 року та було прийнято постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Проте, з даними постановами він категорично не згоден, оскільки правил дорожнього руху не порушував, при виїзді на перехрестя показав покажчиком про зміну руху, після зупинки працівниками поліції документи пред`явив їм в «руках», що не є порушенням норм Закону України «Про національну поліцію». Натомість, інспектори поліції діяли з перевищенням своїх службових обов`язків, незаконно його зупинили, незаконно вимагали надати документи, потім незаконно затримали, застосовували до нього фізичне насилля та з цього приводу ним було подано відповідну заяву до ДБР та порушено кримінальну справу. Також зазначив, що відео надані відповідачами не містять повної інформації, на дисках надані одні й ті ж самі моменти зняті різними камерами. Вказав, що відеофіксація бодікамерою почалася не з самого початку, а вже під час конфлікту, через -10 хвилин після зупинки його поліцейськими. В зв`язку з цим він просив задовольнити його позовні вимоги та скасувати постанови про накладення на нього адміністративних стягнень, провадження у справах закрити.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, до суду надіслали заперечення проти позову в якому зазначили, що 02 жовтня 2019 року під час патрулювання ними було виявлено порушення ПДР водієм ОСОБА_1 , який після зупинки відмовився надавати своє водійське посвідчення та реєстраційний документ на транспортний засіб, та як наслідок до нього було застосовано адміністративне затримання. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудних камер поліцейських. Таким чином, на твердження відповідачів, вони діяли в межах своїх повноважень, та їх дії є законними, а тому, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАСУ розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції позивача та його представника та заперечення відповідача суд приходить до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001р. №1306 (із змінами та доповненнями).

На підставі ст. 14 ЗУ "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ "Про дорожній рух" порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Згідно п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 9.2(б) Правил дорожнього руху України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст. 2 Закону України «Про національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності; надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право зупинити транспортний засіб якщо водій порушив ПДР.

Для попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні (п. 1 ч.1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію»).

Порядок використання спеціальних засобів фіксації регульовано Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затверджену Наказом МВС18 грудня 2018 року № 1026, пунктом 4,5 якої передбачено, що під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1583039, громадянин ОСОБА_1 03 жовтня 2019 року о 12 год. 37 хв. керуючи транспортним засобом при виїзді з перехрестя з круговим рухом вилиць Мурманська та проспекту Промисловий в м. Кропивницький не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямків чим порушив п. 9.2 (б) ПДР України за яке передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Із переглянутого в судовому засіданні диску DVD-R з фрагментами відеозаписів з відеореєстратора поліцейського (арк. с. 42) вбачається, як на дорозі з круговим рухом, 02 жовтня 2019 року час на відео 9.02, рухається автомобіль Мерседес Вито з причепом, при цьому, чи ввімкнений на автомобілі покажчик повороту розгледіти не має можливості, оскільки дуже яскраве освітлені на відео, автомобіль поліцейських рухається не одразу за автомобілем позивача, а на значній відстані, автомобіль Мерседес Вито на якому рухається позивач «перекриває» інший автомобіль, який рухається попереду, тому однозначно стверджувати, що позивач ввімкнув, або не ввімкнув покажчик повороту не можливо.

На диску DVD- № 1 час на відео 9.10, поліцейський погоджується з тим, що покажчики на автомобілі позивача справні, проте він зазначає, що їх погано видно, вони не яскраві та їх потрібно замінити. Отже, суд приходить до висновку, що поліцейські могли бути не достатньо уважними та не помітити увімкнений покажчик повороту. Інших доказів на підтвердженні вини ОСОБА_1 суду не надано.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім цього, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1580339 від 03.10.2019 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, подія відбувалася 02 жовтня 2019 року близько 09 години, тоді як у постанові про накладення адміністративного стягнення вказано дату вчинення адміністративного правопорушення 03 жовтня 2019 року, а час -12.37.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно вимог ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1583039 від 03 жовтня 2019 року не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП оскільки в ній вказано не вірний час та дата вчинення адміністративного правопорушення (вказано дата вчинення 03.10.2019 року тоді як на відеозаписі зазначено 02.10.2019 року), не зазначено технічний пристрій яким здійснено фіксація правопорушення (хоча на нього посилається відповідач у своїх запереченнях) та не зазначено мотиви відхилення доводів на які вказував ОСОБА_1 як на підставу своєї невинуватості.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕАК № 1580339 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Що стосується постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1(а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що поліцейські, вимагаючи у ОСОБА_1 посвідчення водія, діяли всупереч вимогам ст. 32 вищевказаного Закону, оскільки, ними не було підтверджено належними та допустимими доказами факт порушення ПДР, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, і тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП.

Так, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено, що водій, керуючи т/з Мерседес Віто д/н НОМЕР_2 в м. Кропивницький по вул.. Мурманській, 49, порушив вимоги ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» за порушення п. 9.2б ПДР, на закону вимогу працівника поліції не надав посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб (відеофіксація праворушення бодікамера 002, 0102, 005), чим порушив п. 2.4а ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, після зупинки поліцейськими транспортного засобу та перевірки справності покажчиків повороту, на вимогу поліцейського пред`явив йому посвідчення водія та реєстраційний документ на машину, документи при цьому тримав у руках, проте поліцейські вимагали надати документи їм у руки. Після чого він відмовився надавати документи та пішов до машини. Документи у руки поліцейським він не надав, оскільки це прямо не передбачено законодавством та у поліцейських не було підстав для його зупинки так як він не порушував ПДР.

Відповідачами в своїх запереченнях вказано, що на DVD-R диск № 1 час на диску 9.10 та 9.12 зафіксовано як позивач відмовляється надавати документи, однак на записі позивач вказує, що документи він показував раніше, поліцейський зазначив «покажіть ще раз, я не ознайомився».

На відео записах, наданих відповідачами, зафіксовано з різних камер, відмова водія надати документи, при цьому він пояснює, що документи надавав, проте поліцейські вимагають надати їх ще раз, і так неодноразово. Свою вимогу мотивують тим, що їм не було видно, не було достатньо часу переписати дані з документів для прийняття постанови.

На відео записах зафіксовано видно як після приїзду на місце пригоди іншого патрульного, водій тримаючи документи у руках, спочатку відмовляється їх надавати, проте потім відразу каже «не, це ви приїхали…….дивіться…ось я пред`являю», проте поліцейські вже застосовували до позивача грубу фізичну силу, та здійснили затримання ОСОБА_1 . Свідки намагалися зупинити дії поліцейських, проте останні «повалили» ОСОБА_1 на землю, та забрали з його рук документи.

Також, під час намагання отримати документи від водія поліцейські застосовували до ОСОБА_1 фізичну силу (викручували йому руки, витягали його силою з автомобіля, давили на ногу) та інше, пояснюючи свої дії затриманням ОСОБА_1 , протокол затримання при цьому був складений о 09.40 годині.

Слід зазначити, що фіксація події відбувається не безперервно, як то передбачено Законом України «Про національну поліцію» та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, оскільки, відсутнє відео з моменту зупинки та до часу 9.10.

З DVD-R диска, наданого позивачем під час розгляду справи вбачається, як інспектор поліції, вже після зупинки транспортного засобу та спілкування з водієм фіксує на форменому одязі відеокамеру та вмикає запис на ній.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачами зазначені вимоги виконано не було, вони не довели факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому у них і не виникло право вимагати для перевірки посвідчення водія.

За таких обставин, позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП також підлягають задоволенню.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву, а тому суд приходить до висновку що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1583725 від 03.10.2019 року та постанова серії ЕАК № 1583039 від 03.10.2019 є незаконними та підлягають скасуванню, а позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі вищесказаного та керуючись ст. 7, ч. 1 ст. 126, п. 1 ч. 1 ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244,246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Пономаренка Олексія Антоновича, молодшого лейтенанта поліції УПП у Кіровоградській області Мусікова Юрія Юрійовича про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1583039 від 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.

Провадження відносно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1583725 від 03.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн.

Провадження відносно ОСОБА_1 у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Братський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя - Скарницька І. Б.,