Справа № 824/221/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 824/221/19-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

15 січня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

представника відповідача - Москаленка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року (повний текст якого складено 17 жовтня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України в якому, з урахуванням зави про уточнення позовних вимог від 07.03.2019 року (а.с. 38-46), просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого пунктом 5 протоколу №6 від 25.01.2019 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України в частині відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року, відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у зв`язку із смертю чоловіка, ОСОБА_2 , причиною смерті якого стало захворювання, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби.

Підставою звернення з даним позовом до суду слугувала відмова комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, у призначенні їй одноразової грошової допомоги як дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , який з 01.09.1972 року по 11.12.1998 року проходив службу у Збройних Силах на офіцерських посадах та отримав травму, яка в подальшому призвела до розвитку гострої серцевої недостатності та смерті останнього.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано п. 5 протоколу №6 від 25.01.2019 року засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум Міністерства оборони України в частині відмови в призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення з питання призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2017 року у зв`язку із смертю чоловіка, ОСОБА_2 , причиною смерті якого стало захворювання, пов`язане з виконанням ним обов`язків військової служби. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, як таке, що ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначив, що до набрання чинності змін внесених до статті 16 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» тобто до 13.10.2018 року у членів сім`ї померлих осіб, які не були військовослужбовцями на день смерті, не виникало право на отримання одноразової грошової допомоги за цією підставою.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив доводи, наведені позивачем у поданій скарзі та просив залишити останню без задоволення. Зокрема, на переконання позивача, відповідач невірно трактує зміни, внесені до статті 16 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та зазначає, що правовий висновок з даного питання вже неодноразово надавався Верховним Судом.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин, викладених в ній, просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Позивач в судове засідання не з`явився хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Частиною другою статті 313 КАС України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 01.09.1972 року по 11.12.1998 року проходив військову службу у Збройних Силах України на офіцерських посадах (а.с. 16-18).

Згідно з Довідкою Сер МСЕ - №222089 серії 2-18 АБ, ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи, травма, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 06.10.2017 року, актовий запис №1972, (а.с. 20).

Згідно з довідкою форми №106/о, причина смерті ОСОБА_2 гостра серцева недостатність (а.с. 21).

Відповідно до Витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №194 від 18.05.2018 року травма колишнього військового службовця громадянина ОСОБА_2 , яка привела до розвитку "Атеросклеротичного кардіосклерозу, Атеросклерозу аорти", та в подальшому до "Гострої серцевої недостатності", що послужило причиною смерті, так, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби (а.с. 22).

18.10.2018 року позивач звернулась до Чернівецького обласного військового комісара із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її чоловіка ОСОБА_2 .

Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подані позивачем документи, дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем.

Відмова комісії оформлена пунктом п`ятим протоколу №6 від 25.01.2019 року (а.с. 25) та листом від 11.02.2019 року №255/соц повідомлена позивачу (а.с. 24).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позиція комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про необхідність відмови в призначенні одноразової грошової допомоги дружині померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки на день смерті він не був військовослужбовцем не грунтується на вимогах Закону та є помилковою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві урегульоване нормами статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктами 1,2 частини другої цієї статті Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби не залежно від часу звільнення з військової служби.

Визначальним є той факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. Допомога у такому випадку призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. Факт наявності статусу військовослужбовця на час смерті має значення лише у випадку загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Норми статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з складністю їх конструкції допускають неоднозначне трактування, внаслідок чого і виник спір. Проте, на переконання суду, інше тлумачення вказаної норми, ніж зазначене судом, не відображало б мети законодавця при прийнятті цього закону.

Якби законодавець пов`язував право сім`ї на допомогу лише з фактом смерті (загибелі) особи, яка була військовослужбовцем на час смерті, він би обмежився запровадженням норм про наявність відповідного права у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження.

Натомість, закон містить також і положення про наявність права на допомогу у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. Отже, можна зробити висновок, що в такому випадку допомога призначається незалежно від часу звільнення з військової служби.

Як встановлено з матеріалів справи, на день смерті ОСОБА_4 дійсно не був військовослужбовцем, проте його захворювання, яке призвело до смерті, було безпосередньо пов`язане із виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктами 1,2 частини другої цієї статті Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.

Згідно зі статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, у випадках, зазначених у підпунктах 1- 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Положеннями частини дев`ятої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено підстави, за якими призначення та виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Нормами цієї статті визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Ці положення кореспондуються з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975), яку було прийнято на виконання частини другої статті 16-2 та пункту дев`ятого статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, в тому числі, після звільнення такої особи з військової служби.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, в постановах від 06.02.2018 року у справі № 761/18099/15-а та від 28.11.2019 року у справі №815/199/18.

Таким чином, враховуючи, що право на отримання одноразової грошової допомоги членами сім`ї військовослужбовця не залежить від наявності в останнього на момент смерті статусу військовослужбовця, а безпосередньо пов`язане з наявністю зв`язку між смертю особи та захворюванням отриманим під час виконанням ним обов`язків військової служби, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Отже, підсумовуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не містять належного спростування вищевказаних висновків суду першої інстанції, які в повному обсязі відповідають встановленим обставинам по справі, а тому оскаржуване рішення не підлягає скасуванню.

При цьому, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2020 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.