Справа № 727/10335/19
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/727/233/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2019 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань: Ільчук М.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Дмитра Васильовича (місце знаходження: м.Чернівці вул.Заводська, 22), третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області (місце знаходження: м.Чернівці вул.Заводська, 22) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до відповідача інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Д.В., третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи заявлені вимоги тим, що 22.09.2019 року інспектором Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенантом поліції Степанюк Д.В. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ЕАК №1544172 від 22.09.2019 року, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в порушенні ним п.8.4 Правил дорожнього руху, зокрема: 22.09.2019 року він керуючи автомобілем «Део сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , близько 00.39 год. дійсно рухався по вул.Руській в м.Чернівці в напрямку центру міста Чернівці, вказують що він не виконав вимогу дорожного знаку 5.5, дорога з одностороннім рухом. Попереду рухався автомобіль УПП в Чернівецькій області та на перехресті вулиць Руської та Зеленої в м.Чернівці з боку вулиці Зеленої та повертаючи на ліво на вул.Руську в бік «Гравітону» виїжджав інший транспортний засіб. Працівники поліції проїхали перехрестя в напрямку центру та побачили, що інший автомобіль порушує ПДР та зупинились. Він здійснив об`їзд автомобіля УПП та працівники поліції почали рух за ним, перевіривши як він здійснить проїзд перехрестя вулиць Руської та Лук`яна Кобилиції (рух по смугах) та після проїзду перехрестя та зупинки маршрутних транспортних засобів ввімкнули проблискові маячки, зупинивши його за адресою вул.Руська, 77-79 в м. Чернівці. Вважає постанову інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Д.В. незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права. Посилаючись на норми законодавства просить адміністративний позов задовольнити; визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Д.В. та постанову скасувати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенант поліції Степанюк Д.В., третя особа на стороні відповідача: представник Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили, до суду подано відзив в строк визначений судом, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та просили відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки інспектор Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенант поліції Степанюк Д.В. діяв відповідно чинного законодавства, а постанова обгрунтована, доводи позивача безпідставні та задоволенню не підлягають.

Вивчивши і розглянувши справу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності і в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Судом належними доказами по справі встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серія ЕАК №1544172 від 22.09.2019 року, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема: 22.09.2019 року позивач керуючи автомобілем «Део сенс», державний номерний знак НОМЕР_1 , близько 00.39 год. рухався по вул.Руській в м.Чернівці в напрямку центру міста Чернівці, не виконав вимогу дорожного знаку 5.5, дорога з одностороннім рухом., чим порушив п.8.4 Правил дорожнього руху (а.с.11).

Як передбачено ст.3 ч.1 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.18 ч.1 п.1-2 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст.287 ч.1 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ст. 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Передбачено ст. 251 КпАП України, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП настає у випадку перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.14 ч. 5 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно п. 8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Встановлено п. 8.4 Правил дорожнього руху України, що дорожні знаки поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду. б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. в) Заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. г) наказові знаки. Показують обовязкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження. ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування обєктів обслуговування. е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 222 КпАП України, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Виносячи оскаржувану постанову, відповідач повинен був дотримуватись вимог статей 251, 254, 283 КУпАП і прийняти повне, законне і обґрунтоване рішення (постанову), зміст якого не викликав би сумніву у його достовірності, неупередженості, добросовісності та розсудливості.

Однак, процес розгляду справи не відповідав вимогам ст. 279 КУпАП, обставини передбачені ст.280 КУпАП не з`ясовувалися, не враховано те, що позивач вину не визнав. Крім того, відповідачем у постанові серія ЕАК №1544172 від 22.09.2019 року не зазначено місця та способу вчинення правопорушення, не допитані свідки.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 222 ч. 2 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови в справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КпАП України, зокрема, в постанові необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Згідно з ст. 14 ч. 5 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 72 ч. 1, 2 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст.77 ч.ч.1, 2, 5 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Позивачем ОСОБА_1 заперечується факт порушення ним 22.09.2019 року вимог п.8.4 «г» Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ст. 122 ч.1 КУпАП.

Згідно з ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.286 ч.3 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також суд враховує, що оскаржувана постанова у відповідності до вимог ст.283 ч.3 КУпАП не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис події адміністративного проступку, відповідачем до матеріалів справи не надано належних доказів, зокрема, відеозапис, з співставленням з дорожніми знаками, які свідчать про порушення позивачем ОСОБА_1 вимог п. 8.4 «г» Правил дорожнього руху та на якому відрізку ділянки, у зв`язку з чим встановити факт наявності чи відсутності порушення позивачем процесу розгляду справи про адміністративне правопорушення та надати відповідну оцінку суд не може.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 року у справі №338/1/17 вказав, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшуковування доказів винуватості особи.

Таким чином, відповідачем належним чином не задокументовано факт порушення позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, а надана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1676501 від 28.10.2019 року, не є належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення, через що висновки про описані обставини не засновані на жодному з доказів, джерела яких перелічені в ст.251 КУпАП.

Не надано відповідачем будь-яких належних та достатніх доказів на спростування викладених в позовній заяві обставин та правомірності винесення оскаржуваної постанови і під час розгляду справи в суді, відзив на позовну заяву суду не подано, відповідач в судове засідання не з`явився, відтак, суд вважає, що відповідачем належним чином не задокументовано факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України, належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП, а тому дії інспектора про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправними, відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1544172 від 22.09.2019 року, а тому, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1544172 від 22.09.2019 року - слід визнати незаконною та скасувати у відповідності до п.3 ст.286 ч.3 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 7, 122, 222, 251, 254, 257, 258, 262, 263, 279, 280, 283, 286, 287 КпАП України, ст.ст. 1, 2, 3, 8, 9, 19, 20, 22, 72, 77, 132, 134, 139, 243, 244, 246, 257-263, 271, КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Дмитра Васильовича, третя особа на стороні відповідача: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Дмитра Васильовича щодо накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП.

Постанову серії ЕАВ №1544172 від 22.09.2019 року інспектора Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Головного управління поліції в Чернівецькій області лейтенанта поліції Степанюк Дмитра Васильовича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.122 ч.1 КУпАП - скасувати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 09.12.2019 року.

Суддя Слободян Г.М.