Справа № 120/2735/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 січня 2020 р. Справа № 120/2735/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Бабія М.С.

представника позивача: Долиняного С.В.

представників відповідача: Жердєва О.А., Артеменко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива"

до: Головного управління ДПС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДФС у Вінницькій області було проведено документальну планову виїзну перевірку СВК «Нива» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 рік та складено Акт перевірки від 17.04.2019 року № 1383/1410/03734085 «Про результати документальної планової виїзної перевірки сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива».

За результатами вказаної перевірки, контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № , № , № , які позивач вважає протиправними та просить їх скасувати.

Ухвалою суду від 30.08.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення виявлених у ній недоліків.

03.09.2019 року позивачем подано позовну заяву в новій редакції та клопотання про усунення недоліків позовної заяви, якими недоліки позовної заяви були усунені в повному обсязі.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідач надав відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що останній просить відмовити у задоволені позовних вимог СВК "Нива" повністю. Зокрема зазначає, що Головне управління ДФС у Вінницькій області при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяло на підставі та в межах повноважень, визначених законом. Так, з приводу позовної вимоги про визнання протиправними дій управління, що полягають у ненаданні відповіді на заперечення до акту перевірки вказує, що контролюючим органом було розглянуто заперечення позивача, за результатами якого складено висновок № 78 від 17.05.2019 року та відповідь на заперечення № 7737/10/02-32-14-01 від 17.05.2019 року, які були відіслані позивачу 22.05.2019 року засобами поштового зв`язку рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Стосовно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вказує наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № за порушення СВК «Нива» п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, застосовано фінансову санкцію у розмірі 46865,50 грн. Вказану санкцію застосовано у зв`язку із тим, що позивачем було виписано та зареєстровано податкові накладні № 1 від 16.06.2017 року та № 9 від 27.10.2017 року, які необхідно було виписати 26.05.2017 року та зареєструвати 15.06.2017 року.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № зазначає, що за порушення СВК «Нива» п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 209.2 ст. 209 ПК України платнику збільшено податкове зобов`язання по ПДВ в сумі 342139 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 273711 грн, за штрафними санкціями 68428 грн. Санкції застосовано внаслідок не нарахування податкових зобов`язань на придбані товарів, що використані не в господарській діяльності.

За порушення п.п. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1-2 п. 198.3, абз. 3, п. 198.6 ст. 198, абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України, внаслідок встановлення контролюючим органом завищення позивачем суму податкового кредиту, останнім винесено податкове повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № . Так, управлінням встановлено нереальність операцій з контрагентами позивача на підставі неправомірно складених первинних документів та зареєстрованих податкових накладних.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача та замінено первісного позивача Головне управління ДФС у Вінницькій області його правонаступником Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів.

Ухвалою суду від 27.11.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представники відповідача заперечували щодо заявленого позову та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзив на позов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Відповідно до направлень виданих Головним управлінням ДФС у Вінницькій області №№ 618, 619, 620, 621 від 27.02.2019 року, проведено документальну планову виїзну перевірку СВК «Нива» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 рік, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2018 рік.

За результатами перевірки складено акт № 1383/1410/03734085 від 17.04.2019 року, яким встановлено порушення:

- п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 163333 грн.

- п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 209.2 ст. 209 ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету в періоді, що перевірявся на загальну суму 93822 грн.

- п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 209.2 ст. 209 ПК України в результаті чого завищено податок на додану вартість, що підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок підприємства до бюджету в періоді, що перевірявся на загальну суму 16556 грн.

- п.п. «б» п. 187.1 ст. 187, п. 201.10 ст. 201 ПК України в результаті чого порушено граничні строки реєстрації податкових накладних на 15 календарних днів - сума ПДВ 42600 грн; 134 календарних днів - 22010 грн.

- п. 201.10 ст. 201, п. 120-1.2 ст. 120-1 ПК України в результаті чого протягом граничного терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не було зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 93731 грн.

Не погоджуючись із висновками Акту перевірки позивач звернувся до Головного управління ДФС у Вінницькій області із запереченням до акту перевірки №41 від 07.05.2019 року.

22.05.2019 року у Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення року № , № , № , яким на СВК «Нива» накладено штрафні санкції.

10.06.2019 року СВК «Нива» звернулося до ДФС України із скаргою на податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області № , № , № від 22.05.2019 року.

Рішенням про результати розгляду скарги № 38648/6/99-99-11-04-01-25 від 12.08.2019 року ДФС України податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу СВК «Нива» без задоволення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 21.1.1-21.1.5 пункту 21.1 статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

Згідно до пункту 16.1.4 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове повідомлення-рішення - це письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до підпункту 14.1.164 статті 14 ПК України план - графік документальних виїзних перевірок - перелік платників податків, що підлягають плановій перевірці контролюючими органами у відповідний період календарного року.

Згідно підпункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.2. статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пунктом 77.1 статті 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Пунктом 77.3 статті 77 ПК України забороняється проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам податку з доходів фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно пункту 77.6 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 77.9 статті 77 ПК України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Керуючись пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Згідно з абзацом 4 пункту 86.7 статті 86 ПК України, рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Пунктом 6 розділу 5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків-юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 року №727 передбачено, що у разі незгоди платника податків (керівника платника податків або уповноваженої ним особи) з висновками документальної перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) документальної перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному Податковим кодексом та Митним кодексом, до контролюючого органу, який проводив перевірку протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання (при проведенні документальної перевірки дотримання законодавства з питань державної митної справи - протягом 5 робочих днів з дня отримання) акта (довідки) документальної перевірки, які у разі їх подання стануть невід`ємною частиною (додатком) до акта (довідки) документальної перевірки.

Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом 7 робочих днів (для перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи - протягом п`яти робочих днів), що настають за днем їх отримання (днем завершення документальної перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях та/або додаткових документах), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Заперечення та/або додаткові документи можуть бути винесені на розгляд передбачених пунктом 1 розділу V цього Порядку постійних комісій при відповідних контролюючих органах.

Платник податку (керівник платника податків або уповноважена ним особа) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 глави 1 розділу II Податкового кодексу. У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта (довідки) та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному Податковим кодексом, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такого платника податку про місце і час проведення розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному Податковим кодексом та Митним кодексом, але не пізніше ніж за чотири робочих дні (для перевірок дотримання законодавства з питань державної митної справи - не пізніше ніж за два робочих дні) до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Податкового кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта (довідки) документальної перевірки та/або додаткових документів є обов`язковою.

За результатами розгляду заперечень та/або додаткових документів складається висновок, у якому зазначаються наведені в акті (довідці) документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення та/або додаткові документи платником податків, короткий зміст заперечень, перелік документів та їх зміст наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях та/або додаткових документах, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень та/або можливості врахування додаткових документів.

Висновок підписується посадовими особами контролюючих органів, що проводили перевірку, їх безпосередніми керівниками, а також іншими посадовими особами контролюючих органів, які були залучені до розгляду заперечень та/або додаткових документів, та затверджується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою).

Висновок у день його затвердження реєструється в журналі реєстрації висновків, складених за результатами розгляду заперечень та/або додаткових документів платника податків до акта (довідки) документальної перевірки (далі - Журнал реєстрації висновків) контролюючого органу, що ведеться структурним підрозділом, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції контролюючого органу. Номер висновку складається з порядкового номера у Журналі реєстрації висновків, номера акта (довідки) документальної перевірки та коду структурного підрозділу, відповідального за розгляд заперечень.

Зазначений висновок є складовою частиною (додатком) матеріалів документальної перевірки, які залишаються в контролюючому органі, та враховується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), при їх розгляді і прийнятті податкового повідомлення-рішення.

На підставі висновку складається обґрунтована письмова відповідь щодо результатів розгляду заперечень та/або додаткових документів, яка підписується керівником контролюючого органу (його заступником або уповноваженою особою), та надсилається платнику податків у порядку, встановленому абзацом другим цього пункту.

Таким чином, за наслідками проведення документальної перевірки, в ході якої виявлено порушення зі сторони платника податків, відповідний акт повинен бути в установленому порядку наданий або надісланий платникові податків. При цьому, платник податків має право, після отримання акта перевірки, надати контролюючому органу свої заперечення до акту. Та лише після цього, податковий орган вправі прийняти відповідне рішення за наслідком перевірки.

Як вбачається із матеріалів справи, СВК «Нива» не погоджуючись із висновками Акту перевірки звернулося до Головного управління ДФС у Вінницькій області із запереченням до акту перевірки №41 від 07.05.2019 року.

Разом із тим, висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки на адресу СВК «Нива» контролюючим органом надіслано не було. Доказів протилежного Головним управлінням ДПС у Вінницькій області суду надано також не було.

Відтак, позовна вимога про визнання протиправними дії Головного управління ДФС у Вінницькій області у ненаданні відповіді на заперечення до акту перевірки підлягає задоволенню.

Що стосується виявлених контролюючим органом порушень податкового законодавства СВК «Нива», суд зазначає наступне.

Податковим повідомленням-рішенням від 22.05.2019 року за № за платежем: податок на додану вартість, встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених статтею 201, та згідно із статтею 120-1 ПК України застосовано штраф у загальному розмірі 13064 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок Головного управління ДФС у Вінницькій області, викладений у акті від 17.04.2019 року № 1383/1410/03734085 де вказано, що СВК «Нива» в порушення вимог підпункту «б» пункту 187.1 статті 187, пункту 201.10 статті 201 ПК України виписано та зареєстровано з порушенням встановлених Податковим кодексом України термінів:

податкову накладну № 1 виписано 16.06.2017 року та зареєстровано в ЄРПН 30.06.2017 року на операції постачання послуг по обробці ґрунту в комплексі суми 255600 грн, в т.ч. ПДВ 42600 грн. Дата, якою потрібно було виписати податкову накладну - 26.05.2017 року, граничний термін реєстрації - 15.06.2017 року. Порушено строк реєстрації на 15 календарних днів, сума ПДВ 42600 грн;

26.05.2017 року необхідно було виписати та зареєструвати у термін до 15.06.2017 року податкову накладну на операції постачання послуг по обробці ґрунту в комплексі на суму 132060 грн, в т.ч. 22010 грн.

Податкову накладну № 9 виписано 27.10.2017 року та зареєстровано в ЄРПН 27.10.2017 року на операції постачання послуг по обробці ґрунту в комплексі на загальну суму 255600 грн, в т.ч. ПДВ 42600 грн. Дата, якою потрібно було виписати податкову накладну - 26.05.2017 року, граничний термін реєстрації - 15.06.2017 року. Порушено строк реєстрації на 134 календарних днів, сума ПДВ 22010 грн;

Вказаного висновку контролюючий орган дійшов з посиланням на статистичні дані, відповідно до яких середньорічний показник строку посіву соняшника у регіонах Поділля припадає на період 15 квітня по 27 травня. Тому, вирішивши, що станом на момент укладення договору про надання послуг № НИВА2017 від 26.05.2017 року з ТОВ «Сингена», СВК «Нива» було вже виконано роботи по обробці ґрунту в комплексі для вирощування культури соняшника, а саме оранка, культивація, боронування, внесення добрив сівалкою точного висіву, посів коридорів культури, посів захисних смуг, обробіток ґрунту, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання послуг СВК «Нива» для ТОВ «Сингена» є дата події - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг.

З вказаним висновком контролюючого органу суд не погоджується з наступних підстав.

Згідно підпунктів «а», «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Тобто, підставою для складання податкової накладної є дата виникнення податкових зобов`язань, а саме дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається перша подія, тобто для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.05.2017 року між ТОВ «Сингента» в особі генерального директора Гебхарда Рогенхофера та СВК «Нива» в особі ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг №НИВА2017. Предметом даного договору є: за вказівками та завданнями Замовника, Виконавець зобов`язується виконати (надати) агротехнічні роботи (послуги) по вирощуванню сільськогосподарських культур та надати інші супутні такому вирощуванню роботи (послуги) з метою їх дослідження та проведення дослідів. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно додатку №1 до договору про надання послуг №НИВА2017 від 26.05.2017 року, сторони уклали договір на період травня-листопаду 2017року про виконання таких видів робіт (послуг):

- підготовка ґрунту для вирощування культури: оранка 35,5 га - вартість 35500 грн;

- культивація 35,5 га- вартість 17750 грн; боронування 35,5 га - вартість 35500 грн;

- внесення міндобрив сівалкою точного типу 35,5 га - вартість 35500 грн;

- заробка гербіцидів та добрив 35,5 га - вартість 42600 грн;

- закладка дослідів, в т.ч. посів коридорів культури 35,5 га - вартість 28400 грн; захисних смуг 35,5 га - вартість 53250 грн:

- збір врожаю, в т.ч. збір врожаю культури 35,5 га-вартість 39050 грн; вивезення урожаю з поля 35,35 га - вартість 63900 грн;

- інші послуги (супутні вирощуванню): ведення фенологічних та метеорологічних 35,5 га -вартість 17750 грн; надання висновків стосовно фаз розвитку 35,5 га - вартість 17750 грн; забезпечення місця для зберігання техніки Замовника під час посіву та збору врожаю 35,5 га - вартість 39050 грн.

Також матеріали справи містять акт здачі-приймання наданих послуг від 16.06.2017 року до договору №НИВА2017 від 26.05.2017, відповідно до якого Виконавець надав, а Замовник прийняв наступні послуги: сільськогосподарські роботи по обробці ґрунту в комплексі. Вартість наданих послуг становить 255600 грн. в т.ч. ПДВ 42600 грн; та акт здачі-приймання наданих послуг від 27.10.2017 року до договору №НИВА2017 від 26.05.2017 року, відповідно до якого Виконавець надав, а Замовник прийняв наступні послуги: сільськогосподарські роботи по обробці ґрунту в комплексі. Вартість наданих послуг становить 255600 грн, в т.ч. ПДВ 42600 грн.

Відповідно до виписки по рахунку СВК «Нива», розрахунки проведено шляхом зарахування коштів на банківський рахунок СВК «Нива» 03.07.2017 року у сумі 255600 грн; та 09.11.2017 року у розмірі 255600 грн.

З огляду на положення чинного законодавства та фактичні обставини справи, документом, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, для визначення дати податкового зобов`язання є акти здачі-приймання наданих послуг від 16.06.2017 року та 27.10.2017 року, що відповідає вимогам підпункту «б» пункту 187.1. статті 187 ПК України.

Відтак, суд дійшов висновку, що СВК «Нива» правомірно виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні: № 1 від 16.06.2017 року (зареєстровано 30.06.2017 року); та № 9 від 27.10.2017 року (зареєстровано 27.10.2017 року), тому вище зазначені твердження відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 22.05.2019 року № .

Суд також не може погодитися із винесенням податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № , яким встановлено порушення СВК «Нива» п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст.189, п. 198.5 ст. 198, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201, п. 209.2 ст. 209 ПК України та збільшено податкове зобов`язання по ПДВ в сумі 342139 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями 273711 грн, за штрафними санкціями 68428 грн.

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок Головного управління ДФС у Вінницькій області, викладений у акті від 17.04.2019 року № 1383/1410/03734085 де зазначено, що в ході перевірки документів, даних бухгалтерського обліку СВК «Нива», матеріали: фарба, цемент, меблі, м`ячі, дошки, асфальт, спортивний інвентар, готову продукцію, продукцію сільського господарства на загальну суму 468655 грн списано з рахунків обліку на цілі, що не пов`язані з господарською діяльністю.

Однак, на підтверджень даних обставин, контролюючому органу не надано договори, акти приймання-передачі, видаткові накладні, акти списання та інші документи, які б підтверджували рух списаних з обліку ТМЦ.

З вказаним висновком контролюючого органу суд не погоджується з наступних підстав.

Згідно підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пункт 188.1 статті 188 ПК України зазначає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Так, пунктом 189.1 статті 189 ПК України встановлено, що у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Згідно з пунктом 198.5 статті 198 ПК України - платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

Як підтверджено матеріалами справи та встановлено в акті перевірки від 17.04.2019 року № 1383/1410/03734085 заниження податкових зобов`язань із ПДВ виникла внаслідок списання матеріалів, готової та сільськогосподарської продукції, на цілі, що не пов`язанні з господарською діяльністю.

Разом із тим, до суду та під час перевірки, позивачем надано докази, які підтверджують використання зазначеної продукції не в господарських цілях. Це зокрема, дані журнал Книги-головна за 2016-2018 роки, дані журналів-ордерів 8, 10, бухгалтерські проводки, листи-прохання про допомогу.

Відтак, з огляду на зазначене, суд доходить висновку, що позивачем під час визначення бази оподаткування було правомірно застосовано пункт 198.5 статті 198 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № , яким встановлено порушення п.п. «а» п. 198.1, абз. 1-3 п. 198.2, абз. 1-2 п. 198.3, абз. 3, п. 198.6 ст. 198, абз. 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України, суд зазначає наступне.

Висновки контролюючого органу з приводу виявлених порушення СВК «Нива» ґрунтуються на встановленні нереальності операцій з контрагентами позивача (ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Агрокомпакт», ТОВ «Агроіндустрія») на підставі неправомірно складених первинних документів та зареєстрованих податкових накладних.

Надаючи оцінку висновкам податкового органу, суд зазначає таке.

Так, згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі у разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно пунктом 198.2 статті 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193цьогоКодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Пунктами 201.1, 201.4 статті 201 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну. Податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товару (послуг).

Згідно пунктом 201.10 статті 201 Кодексу податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.6 статті 201 Кодексу встановлено, що податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Виходячи із вищезазначеної норми, податкова накладна є документом, що підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Положеннями пункту 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Тому витрати підприємства для цілей оподаткування податком на прибуток, а податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість повинні бути підтверджений первинними документами, що відображають реальність господарської операції, та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з пунктом 2.2 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 року, первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Згідно пунктом 2.4 вказаного Положення первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, виходячи із приписів вищевказаних норм законодавства, відсутність первинних документів, які підтверджують проведення господарських операцій (платіжні документи, видаткові та податкові накладні, акти виконаних робіт тощо) безспірно позбавляє платника податку права на включення сплачених (нарахованих) сум за такими операціями до валових витрат та до податкового кредиту.

Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 року у справі 804/4940/14 зазначив, що відсутність у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки зокрема залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Крім того, чинне законодавство не містить обов`язку продавця перевіряти наявність трудових ресурсів, складських приміщень, наявності основних фондів у продавців та/або надавачів.

Таким чином, СВК «Нива» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, коли він виконав усі, передбачені законами вимоги.

Судом з`ясовано, що в ході проведення перевірки податковий орган не довів, що документи, якими платник обґрунтовує своє право на податковий кредит, оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, містять недостовірні відомості відносно змісту правочину або підписані не уповноваженою особою. При цьому, податковий орган не заперечує, що відомості, які містяться в договорах та інших первинних документах, податкових накладних контрагентів, відповідають даним, які містяться в податковій інформації податкового органу.

Так, під час проведення перевірки відповідач не проводив з`ясування фактичної реальності операцій, а керувався лише «аналізом даних» з реєстрів та баз інформації. Нереальність господарських операцій має підтверджуватись належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Податковим органом не наведено в акті доказів на спростування того, що в податкових накладних ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Агрокомпакт», ТОВ «Агроіндустрія» за надані послуги, які були включені СВК «Нива» до податкового кредиту за відповідні періоди, вказані всі необхідні відомості, передбачені статтею 198 ПК України і ці податкові накладні підписані уповноваженою особою та зареєстровані в ЄДРПН. Роботи/послуги поставлені та надані в повному обсязі, усі первинні документи підписані, придбані ТМЦ використано в господарській діяльності.

За таких обставин, реальність фінансово-господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Агрокомпакт», ТОВ «Агроіндустрія» підтверджена матеріалами перевірки і податковим органом не спростована.

Таким чином, суд дійшов висновку, що наданими первинними документами підтверджується реальність взаємовідносин ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Агрокомпакт», ТОВ «Агроіндустрія».

В свою чергу, доводи податкового органу про те, що у ФОП ОСОБА_2 не було працівників та основних фондів, а відповідно, не було і реальної можливості виконувати роботи, є безпідставними, оскільки в супереч вимогам статті 83 ПК України не довів відсутність у контрагента основних засобів на інших підставах, зокрема на праві оренди у фізичних осіб або юридичних осіб неплатників ПДВ, а також не надав доказів того, що ним не залучалися працівники на підставі цивільно-правових договорів або інших договорів. Податковий орган не надав ніяких доказів, які б підтверджували той факт, що контрагенти не здійснювали розрахунків з третіми особами за оренду основних та транспортних засобів, а також за найм персоналу.

Беручи до уваги викладене, СВК «Поділля» не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства його контрагентами, коли він виконав усі передбачені законами вимоги.

При цьому, поняття справедливого балансу розкрито у рішенні Європейського Суду з прав людини від 22.01.2009 у справі «Булвес АД проти Болгарії» (заява № 3991/03).

Так, Європейський Суд з прав людини, вважає, що порушенням справедливого балансу, який повинен підтримуватися між вимогами загальних інтересів і вимогами захисту права власності, буде коли національна влада за відсутності будь-яких вказівок на пряму участь фізичної або юридичної особи у зловживаннях, пов`язаних зі сплатою податку на додану вартість, що нараховується при низці операцій з поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все таки карає одержувача оподаткованої податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання за дії чи бездіяльність постачальника, який знаходився поза контролем одержувача і по відношенню до якого не було засобів відстеження і забезпечення його старанності.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази в підтвердження наведених обставин справедливого втручання контролюючого органу у право власності позивача, а тому податкове повідомлення-рішення від 22.05.2019 року № не відповідає наведеному критерію та підлягає скасуванню.

Згідно Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06); у п. 50 якого Суд вказує, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів».

Збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав. Отже, за практикою ЄСПЛ вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою. У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції...».

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову СВК «Нива» повністю.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 72 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що при прийнятті рішення суд дійшов висновку про задоволення позову, суд вважає за необхідне, з урахуванням приписів частини 1 статті 139 КАС України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Вінницькій області, що полягають у ненаданні відповіді на заперечення до акту перевірки.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 22.05.2019 року за № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 22.05.2019 року за № .

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 22.05.2019 року за № .

Стягнути на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області сплачений при звернені до суду судовий збір в сумі 6031,03 грн (шість тисяч тридцять одна гривня 03 копійки).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Нива" (вул. Грановського, 9, с. Гранів, Гайсинський район, Вінницька область, 23731, )

Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 20.01.2020 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна