Справа № 160/11229/19
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2019-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Тулянцевої І.В.
розглянувши у місті Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії, -
11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980р. по 01.09.1982р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати ОСОБА_1 розмір пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980р. по 01.09.1982р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська».
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. У липні 2019 року звернувся до пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980 р. по 01.09.1982 р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська», додавши відповідні довідки, що підтверджують означений період роботи. Однак, відповідачем було відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», оскільки довідки є недійсними, бо створені у порядку, не передбаченому законом. Позивач вважає, що період його роботи з 30.05.1980 р. по 01.09.1982 р. на шахті «Ленінська» належним чином підтверджений записами в трудовій книжці. Окрім того, дія Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» поширюється на органи влади та управління і недійсність стосується документів, які видані цими органами. З огляду на викладене, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, у відповідача також витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
04 грудня 2019 року від представника Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що у трудовій книжці позивача міститься неточний запис про період роботи з 30.05.1980 року по 01.09.1982 року на посаді інструктора фізкультури шахткому шахти «Ленінська», а саме: не зазначено, на підставі якого документу його прийнято на роботу та звільнено (номер наказу). Таким чином, неможливо було зарахувати вказаний період роботи до страхового стажу позивача на підставі запису трудової книжки. Для перерахунку пенсії позивачем було надано довіку від 27.08.2018 року № 5285 про період роботи з 30.05.1980 року по 01.09.1982 року на посаді інструктора фізкультури шахткому шахти «Ленінська», м. Луганська, видана ЛНР філіалом «Зовнішторгсервіс» (юридична особа: 9100, Луганська область, Народна Республіка, м. Луганськ, вул. Херсонська) та довідку від 27.08.2018 № 5287 про реорганізацію підприємства. Механізм, який дозволяє перереєстрацію місцезнаходження юридичних та фізичних осіб - підприємців з території проведення АТО в інші регіони України передбачено ст. 4 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Місто Луганськ включене до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Таким чином, неможливо провести перерахунок пенсії по стажу ОСОБА_1 на підставі довідки від 27.08.2018 року № 5285 про період роботи з 30.05.1980 року по 01.09.1982 року на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська», м. Луганська, видана ЛНР філіалом «Зовнішторгсервіс». Зважаючи на викладене, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області діяло у спосіб та у порядок, визначеному чинним законодавством, не порушуючи при цьому права позивача, а отже позовні вимоги є не обґрунтованими.
За правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України,).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив (частини 2, 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України).
Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до частин 5, 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.09.2018 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
12 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Магдалинівського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунку пенсії відповідно до стажу роботи.
Листом від 19.07.2019 р. за вих. №155А Відділ з питань призначення та перерахунку пенсій №13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомив ОСОБА_1 про відмову у перерахунку пенсії за віком по стажу згідно з довідкою від 27.08.2018 р. №5285, оскільки довідка видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території України, що не контролюється українською владою.
Також, у листі від 19.07.2019 р. за вих. №155А зазначено, що місто Луганськ включене до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».
Не погоджуючись з відмовою відповідача перерахувати пенсію з урахуванням стажу роботи з 30.05.1980 р. по 01.09.1982 р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська» м. Луганська, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).
Закон України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно із ст. 1 Закону №1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідні положення містяться і Кодексі законів про працю України.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За змістом приписів п. 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності - архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Відповідно до п. 20 Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі №439/1148/17.
Як вбачається з трудової книжки НОМЕР_1 , копія якої також міститься в матеріалах пенсійної справи, ОСОБА_1 у період з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р. працював інструктором фізкультури Шахтоуправління шахти «Ленінська» CТ «Свердловатрацит» філії №2 ЗАТ «Внешторгсервіс» ЗАТ «Внешторгсервіс» (записи 6-7).
Згідно з матеріалами пенсійної справи, спірний період роботи позивача не зарахований до стажу роботи, що надає право на призначення (перерахунок) пенсії.
Матеріали пенсійної справи містять відомості про те, що позивач звертався до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи інструктором фізкультури в шахтоуправлінні шахти «Ленінська» у період з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р.
Листом від 12.04.2019 р. за вих.80/03.22-19 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, спираючись на той факт, що довідки видані ЗАТ «Внешторгсервіс» філії №2 ЗАТ «Внешторгсервіс» Луганської Народної Республіки, тому є недійсними.
Суд не погоджується з таким висновком відповідача та вважає такі доводи відповідача безпідставними та необґрунтованими, виходячи з наступного.
Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення (перерахунку) пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки НОМЕР_1 (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості.
Суд критично ставиться до посилань відповідача у відзиві на неналежність заповнення трудової книжки в якості обґрунтування дослідження довідок від 27.08.2018 р. №5285, виданих ЗАТ «Внешторгсервіс» філії №2 ЗАТ «Внешторгсервіс».
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У листі від 12.04.2019 р. за вих.80/03.22-19, яким відмовлено у проведенні перерахунку, відповідачем не зазначено про відсутність необхідних записів у трудовій книжці. Відтак, такі доводи відповідача не можуть бути враховані судом в якості обґрунтування правомірності свого рішення.
Також суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Щодо неврахування відповідачем довідок від 27.08.2018 р. №5285, виданих ЗАТ «Внешторгсервіс» філії №2 ЗАТ «Внешторгсервіс», суд зазначає наступне.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 р. № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасового не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луганськ (у тому числі м. Олександрівськ, с-ще Зразкове, с-ще Тепличне, смт Катеринівка) внесено до населеного пункту, на території якого державна влада не здійснює свої повноваження.
Загальновідомою є та обставина, що усі органи, організації, установи державної форми власності, в тому числі і органи Пенсійного фонду України, були евакуйовані з території проведення АТО ще наприкінці 2014 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595 на підконтрольну Українській державі територію і продовжили свою роботу за місцем евакуації. При цьому, «ДНР» та «ЛНР» є терористичними організаціями і не визнаються Україною як державні утворення. Відповідно, органи державної влади України, включно із Пенсійним фондом України, не мають права здійснювати листування, робити запити та будь-яким іншим способом взаємодіяти із представниками самопроголошених «республік», а тому Пенсійний фонд України не має правової підстави для використання наданої представниками так званих «ДНР» та «ЛНР» інформації.
Законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено порядок регулювання правочинів та реалізації прав суб`єктів, названих Законів, з урахуванням необхідних змін на тимчасово окуповані території України у Донецькій та Луганській областях.
Так, ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
При цьому, згідно ч.2 ст.9 цього Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Відповідно ч.3 ст.9 зазначеного Закону також передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Тобто, документи, видані державними органами та органами місцевого самоврядування «Луганської народної республіки» («ЛНР»), згідно з законодавством України є недійсними та не можуть створювати правових наслідків.
Втім, довідки від 27.08.2018 р. №5285 видані ЗАТ «Внешторгсервіс» філії №2 ЗАТ «Внешторгсервіс», відтак в силу ч.3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" не є документами, що видані державним органом та органом місцевого самоврядування «Луганської народної республіки». Отже, такі довідки не можуть бути визнані недійсними.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи у перерахунку пенсії за віком по стажу з урахуванням періодів роботи позивача з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р. в шахті «Ленінська», відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Позивач в позовних вимогах просить визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980р. по 01.09.1982р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська», що є неналежним способом захисту з урахуванням наявної відмови у такому перерахунку.
Належними в цьому випадку є вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 19.07.2019 р. №155 А, про відмову у перерахунку пенсії.
З урахуванням викладеного, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за віком по стажу з урахуванням періодів роботи позивача з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р. у шахті «Ленінська», скасувавши рішення відповідача, оформлене листом від 19.07.2019 р. №155 А.
Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України,в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій у спірних правовідносинах. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи викладене, а також тієї обставини, що позивача було звільнено із шахти «Ленінська» 30.08.1982 р., позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 384,20грн. відповідно до квитанції від 07.11.2019 р. №23618119.
Керуючись статтями 9, 73-78, 90, 241-246, 372 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська» м. Луганська.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 19.07.2019 р. №155 А, про відмову у перерахунку пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська» м. Луганська.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком по стажу з урахуванням періоду роботи з 30.05.1980 р. по 30.08.1982 р. на посаді інструктора фізкультури шахти «Ленінська» м. Луганська.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.) відповідно до квитанції від 07.11.2019 р. №23618119.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтею295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева