Справа № 1.380.2019.002223
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 1.380.2019.002223 пров. № 857/12773/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Большакової О.О., Качмара В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Бруха А.О.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002223 (рішення ухвалено в м.Львові, головуючий суддя Брильовський Р.М., повний текст рішення складено та підписано 25.10.2019) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним, скасування наказу та поновлення на роботі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 03.05.2019 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.08.2019 просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №750/1 від 28.02.2019 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині, що стосується звільнення з посади ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області №198 о/с від 26.03.2019;

- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 27.03.2019;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 44977,41 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що у разі порушення кримінальної справи стосовно слідчого, рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності приймають тільки після доведення його вини або невинуватості згідно з КПК України. Однак на момент проведення службового розслідування та винесення спірних наказів досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000335 від 06.11.2018 не було закінчено, справа не передана до суду, не було вироку суду, яким позивача визнано винним у скоєнні будь-якого злочину. Позивач стверджує, що вина в інкримінованих йому злочинах жодним чином не доведена, тому відсутні підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення. На переконання позивача сам по собі факт затримання та повідомлення позивачу про підозру у кримінальному провадженні № 0000335 від 06.11.2018 не свідчить про скоєння останнім дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції. Вважає, що в його діях відсутні порушення вимог ст.18 ЗУ "Про Національну поліцію", Присяги поліцейського, ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог ч. 5 розділу І, п.1,2 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року в позові відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що висновки службового розслідування містять лише обставини, встановлені під час розслідування кримінального правопорушення, а інші матеріали, які містяться у матеріалах службового розслідування у своїй сукупності не містять доказів наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку. Однак, незважаючи на численні порушення в ході проведення службового розслідування, а також відсутність підтвердження (встановлення) вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку в межах останнього, суд першої інстанції незаконно відмовив у поновленні ОСОБА_1 на займаній посаді.

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції, також неправомірно дав оцінку (тлумачення) року завершення службового розслідування, а саме, визначив, що висновок службового розслідування затверджений 2019 роком, а не 2018 роком як це вказано у висновку службового розслідування.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час і місце апеляційного розгляду був повідомлений належним чином, тому колегія суддів, у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши суддю - доповідача, позивача та його представника, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу з 10.08.2008 по 06.11.2015 в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 в органах Національної поліції України, з 27.11.2018 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

За фактом події, що мала місце 06.11.2018 о 16:00 год було затримано співробітниками СП БКЗО УСБУ у Львівській області в приміщенні Червоноградського ВП ГУНП у межах кримінального провадження № 0000335, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України старшого слідчого СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1, у зв`язку з чим призначено службове розслідування за результатами, якого складено висновок, затверджений начальником ГУНП у Львівській області 26.02.2019.

У ході проведення службового розслідування встановлено, що старший слідчий СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_1 з 27.10.2018 вимагав від громадянки ОСОБА_3 , відносно якої здійснював досудове розслідування у кримінальному проваджені за ст. 309 КК України та 22.01.2019, перебуваючи у службовому кабінеті, отримав від останньої неправомірну вигоду у вигляді банківської пластикової картки із наявними на рахунку 11940 дол. США, пін-коду для доступу до картки та паролю до системи онлайн-банкінгу "Приват 24" за не перекваліфікацію та непритягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжчого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України, після чого був затриманий працівниками Управління СБУ у Львівській області.

23.01.2019 слідчим відділом прокуратури Львівської області у рамках кримінального провадження № 0000335 повідомлено про підозру капітану поліції ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 368 КК України за вимагання та отримання неправомірної вимоги.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.01.2019 ОСОБА_1 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою застави у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян (360000 грн).

25.01.2019 ухвалою Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 відсторонено від посади старшого слідчого СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області строком на 2 місяці - до 25.03.2019.

Вказані обставини свідчать про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, у зв`язку з чим відповідач дійшов висновку службове розслідування закінчити та за порушення службової дисципліни, зокрема основних обов`язків поліцейського, передбачених ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, п. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог ч. 5 розділу І, п. 1, 2 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до старшого слідчого СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Висновок службового розслідування за фактом порушень службової дисципліни окремими працівниками Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області від 22.02.2019 затверджений начальником ГУНП Львівській області 26.02.2018.

Судом першої інстанції також встановлено, що висновок службового розслідування був затверджений начальником ГУНП Львівській області 26.02.2019, відтак відповідачем було зроблено технічну помилку у році затвердження висновку, а саме замість "26.02.2019" вказано "26.02.2018".

28.02.2019 ГУНП у Львівській області видано наказ № 750/1 "Про застосування дисциплінарних стягнень до працівників Червоноградського ВП ГУНП", яким за грубе порушення службової дисципліни, зокрема ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, п. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та вимог ч. 5 розділу І, п. 1, 2 ч. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейського, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, до старшого слідчого СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 , застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

У березні 2019 року начальником Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області винесено подання № 1912/14 про звільнення з Національної поліції України старшого слідчого слідчого відділення Червоноградського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області капітана поліції ОСОБА_1 .

26.03.2019 ГУНП у Львівській області в порядку виконання дисциплінарного стягнення видано наказ № 198 о/с "По особовому складу", яким капітана поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого СВ Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області з 26.03.2019 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Підставою для видачі вказаного наказу слугував наказ ГУНП у Львівській області від 28.02.2019 № 750/1 та висновок службового розслідування від 22.02.2019.

Позивач вважаючи, що відповідні накази в частині, що стосується позивача є протиправними звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку є доведеними і доводи, викладені у позовній заяві та поясненнях не спростовують цього. Тяжкість застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення відповідає вчиненому дисциплінарному проступку.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо підстав звільнення позивача зі служби в поліції, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, встановлені обставини у цій справі свідчать про те, що звільнення позивача зі служби в поліції є дисциплінарним стягненням за скоєння дисциплінарного проступку.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський, зокрема, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.1, 2 ч. 1 ст.18 Закону №580-VІІІ).

За змістом ч. 1 ст. 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (дія якого поширюється і на поліцейських згідно із Законом від 23.12.2015 №901-VІІІ) дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

З огляду на вказану норму права можливо дійти висновку про те, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень:

1) усне зауваження;

2) зауваження;

3) догана;

4) сувора догана;

5) попередження про неповну посадову відповідність;

6) звільнення з посади;

7) пониження в спеціальному званні на один ступінь;

8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Положення ст.ст. 8, 18 Закону України «Про Національну поліцію» та Правил етичної поведінки поліцейських покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Таким чином, позивач, у силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших стосунків, які носять корисливий або протиправний характер.

Підставою для накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції слугували вчинені останнім грубі порушення Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (дія якого поширюється і на поліцейських), Присяги працівника Поліції, Правил етичної поведінки поліцейських, що виразилось у скоєнні поступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

За вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Пункт 8 статті 12 Закону № 3460-IV на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни може бути накладено такий вид дисциплінарного стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ.

З метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування (стаття 14 Закону № 3460-IV)

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, а також приймаючи до уваги вищенаведені норми права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як скоєння дисциплінарного проступку.

Доводи позивача, з якими також погодився суд першої інстанції, щодо відсутності вироку у кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як зазначено вище, дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України»).

У відповідності до ст. 11 Кримінального кодексу України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що поняття «службова дисципліна» включає у себе не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Щодо процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказ №258 про призначення службового розслідування прийнятий 23.01.2019, висновок службового розслідування складений 22.02.2019 та затверджений 26.02.2018, тобто відповідачем дотримано термін проведення службового розслідування.

Статтею 21 Дисциплінарного статуту встановлено строк застосування дисциплінарних стягнень. Дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

При цьому, у разі проведення службового розслідування за фактом вчинення дисциплінарного проступку днем його виявлення вважається день затвердження висновку за результатами службового розслідування. Перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що 26.02.2019, день затвердження висновку службового розслідування, є днем виявлення вчиненого позивачем дисциплінарного проступку та, відповідно, наказ №750/1 про притягнення до дисциплінарної відповідальності прийнятий 28.02.2019, тобто в межах встановленого місячного строку.

Враховуючи тяжкість проступку, наслідки проступку, які фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд апеляційної інстанції вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Поліції.

Суд першої інстанції вірно вказав, що в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з займаною ним посадою та яке виходить за межі дисциплінарної відповідальності, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Колегія суддів також вважає необґрунтованими доводи позивача та його представника про те, що відсутність обвинувального вироку за порушеним кримінальним провадженням унеможливлює звільнення позивача, оскільки відсутність в діях позивача складу злочину, тобто відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнуто ОСОБА_1 .

Такий ж висновок висловлений у постанові Верховного суду від 20 березня 2019 року у справі 804/676/18.

Надаючи оцінку доводам ОСОБА_1 покладеним в основу апеляційної скарги, про необґрунтованість та протиправність оскаржуваних наказів з огляду на відсутність судового рішення (вироку), яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, колегія суддів також зазначає, хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей, наявних у матеріалах відповідного кримінального провадження, розпочатого відносно позивача, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Так, притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення (п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» є окремими підставами для звільнення зі служби в поліції та припинення служби в поліції, не пов`язаними із притягненням особи до дисциплінарної відповідальності (пункт 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII).

Колегія суддів звертає увагу, що Закон України «Про Національну поліцію» виокремлює зазначені підстави для звільнення зі служби в поліції, вчинення поліцейським діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Отже, такі підстави для звільнення зі службі в поліції, як притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, не слід ототожнювати із підставами для притягненням до дисциплінарної відповідальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За змістом ст.17 Закону України 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) як джерело права.

Відповідно до п.2 ст.6 Конвенції, положенням якого узгоджується із ст.62 Конституції України, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Колегія суддів при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з врахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. ( ч. 1, ч. 2 ст. 6 КАС України ).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Така позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17.

Отже, доводи апелянта про відсутність підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності з огляду на відсутність відповідного судового рішення (вироку), яке набрало законної сили, яке би підтверджувало факт учинення ним діяння, що ставиться йому в провину, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки колегії суддів.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 1.380.2019.002223 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар
Повний текст судового рішення складено 21.01.2020