Справа № 425/66/20
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2020 року Провадження №2-а/425/34/20

Справа №425/66/20

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Клименко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Галкіна Олександра Геннадійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Галкіна Олександра Геннадійовича, яким просив скасувати постанову серія ДП18 № 535799 від 29 грудня 2019 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень, а також закрити провадження у справі.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з`явились, але були повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, які є в матеріалах справи, відповідач подав клопотання, в якому як і позивач, просив справу розглянути без його участі. Відзив на позовну заяву не подав, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача, полягала у тому, що 29 грудня 2019 року відповідач неправомірно виніс постанову про накладання на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним підпункту «ґ» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, яке на думку позивача полягало у зупинці на перехресті з круговим рухом. Крім того, відповідач розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, що є порушенням процедури її розгляду, під час розгляду справи не дотримався порядку її розгляду. Тому постанова, підлягає скасуванню, провадження у справі - закриттю.

Позиція відповідача. Відповідач надав в якості доказу диск з відеозаписом, яким на його думку, зафіксовано адміністративне правопорушення, проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог .

Враховуючи, що сторони спору доводили свої вимоги та заперечення тільки письмовими та електронними доказами, які є в матеріалах справи, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Двадцять дев`ятого грудня 2019 року, Галкін Олександр Геннадійович , під час несення служби з нагляду за дотриманням учасниками дорожнього руху однойменних правил, перебуваючи в статусі інспектора патрульної поліції 1 взводу 2 роти батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції, тобто під час безпосереднього виконання своїх службових обов`язків, підійшов до транспортного засобу, водієм якого був ОСОБА_1 . Назвавши своє прізвище, ім`я і по-батькові та займану посаду, Олександр Геннадійович повідомив ОСОБА_1 про те, що він зупинився на перехресті із круговим рухом, чим порушив пункт 15.9 Правил дорожнього руху та попросив пред`явити йому посвідчення водія та поліс обов`язкового страхування (а.с. 1-3, диск - а.с. 15).

Після ознайомлення з наданими йому документам, Галкін Олександр Геннадійович , повідомив позивача про те, що буде розглядатися справа про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме через те, що ОСОБА_1 зупинився на перехресті з круговим рухом. Почавши розгляд справи відповідач роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Після чого ОСОБА_1 відмовився давати пояснення, але заявив клопотання про надання йому доказу вчинення ним правопорушення (диск - а.с.15).

Відповідач надав позивачу для перегляду інформацію невідомого характеру, яка знаходилась на невідомому технічному приладі у іншого поліцейського (диск - а.с. 15). Позивач вказав, що на ньому видно його транспортний засіб із ввімкнутим аварійним світловим сигналом, і пояснив, що зупинка була у зв`язку із поломкою автомобіля, проте відповідач такі ствердження ОСОБА_1 не взяв до уваги та не перевірив наявність такої підстави для ввімкнення аварійного світлового сигналу (а.с. 15 - диск).

Після цього відповідач повідомив, що оскільки ОСОБА_1 ознайомлений із доказами та відмовився від написання клопотань, тому він закриває розгляд справи і буде складати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення (диск а.с. 15).

Вважаючи, що в його діях не має складу адміністративного правопорушення, ОСОБА_1 оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.1-3).

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення.

При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема, докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач. І такі докази вже існували та були враховані під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

Але тут суд констатує, що відповідач не надав суду жодних доказів вчинення позивачем діяння, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, у вигляді зупинки на перехресті з круговим рухом, як це передбачено підпунктом «ґ» пункту 15.9 «Правил дорожнього руху».

Суд врахував як доказ, наданий відповідачем лазерний диск, що містить аудіовізуальну інформацію про подію, яка відбулась (а.с.15 - диск). Але факту порушення ОСОБА_1 підпунку «ґ» пункту 15.9 «Правил дорожнього руху», у ньому не зафіксовано, а визнання позивачем факту вчинення правопорушення відсутнє.

Наданий суду доказ підтверджує тільки те, що ОСОБА_1 у вказаний у постанові час дійсно знаходився за кермом автомобіля у певному місці, але цей доказ не містить відомостей про його зупинку на перехресті з круговим рухом, позначеним дорожними знаками 1.19 "перехрестя з рухом по колу" або 4.10. "круговий рух" (а.с.15 - диск).

Тобто, наданий суду доказ не підтверджує прямо чи опосередковано наявність у діянні позивача, складу правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.15- диск).

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на це та той факт, що відповідачем не надано суду доказів наявності в діянні позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування постанови (серії ДП18 № 535799) від 29 грудня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень. А саму справу слід закрити.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції Галкіна Олександра Геннадійовича про скасування постанови у справі адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Першого апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Суддя Д.С. Коваленко