Справа № 480/2849/19
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 р. Справа № 480/2849/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Осіпової О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,

представника позивача - Мельниченко І.З.,

представника відповідача - Дудченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/2849/19 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сумської митниці ДФС, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.07.2019 року № UА805000/2019/000188/1;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Сумської митниці ДФС № UА 805180/2019/00435.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації є протиправними, оскільки декларантом була подана митна декларація, в якій вартість автомобіля уживаного марки "Honda CR-V" 2018 року випуску визначено за основним методом на підставі примірника рахунку-фактури, що відповідало реальній ціні правочину та дорівнювало сплаченій сумі 8300 USD. Крім того, разом з митною декларацією до митного оформлення були надані також документи, які підтверджували легальність вказаного правочину та супроводжували автомобіль весь маршрут перевезення, перелік яких наведено в графі 44 вказаної митної декларації. Позивачем сплачена сума визначена в поданій декларації в повному розмірі. Отже, декларант позивача одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митниці документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу, згідно з частиною 2 статті 53 Митного кодексу України. Проте 03.07.2019 року митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA805000/2019/000188/1 та картку відмови в митному оформленні № UA805180/2019/00435, згідно з якими вартість автомобіля було відхилено та визначено митну вартість за другорядним методом (резервний) в розмірі 15138,00USD. При цьому в рішенні митниці належним чином не обґрунтовано, що подані декларантом позивача документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Більш того, на вимоги інспектора митного оформлення «Центральний» митним брокером надано додаткові документи протягом 10 календарних днів та лист від 18.06.2019р. №2265 про надання інвойсу №353126 від 25.02.2019р. на підтвердження транспортних витрат та SWIFT переказ позивача від 18.02.2019р. за транспортний засіб.

30.07.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В подальшому, розгляд справи було перенесено внаслідок перебування судді на лікарняному (а.с.51,70) та внаслідок задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи (а.с.66).

16.08.2019р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.31-38), в якому, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає, що всупереч п.5 та п.6 ч.10 ст.53 Митного кодексу України та графи 20 розділу ІІІ наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599 «Про затвердження форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» уповноваженою особою позивача до органу доходів і зборів не було подано жодного документа на підтвердження понесених витрат на транспортування товару від країни відправлення (США) до місця ввезення на митну територію України. Для підтвердження митної вартості товару декларантом надано Bill of Sale від 14.02.2019р., в якому містяться наступні відомості: продавець Dependable Auto Sales INC, продавець зазначає, що отримав від ОСОБА_1 8 300 дол. США за транспортний засіб марка HONDA, модель CR-V, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Крім того, в порушення пунктів 4 та 5 частини 2 статті 53 МК України будь-які платіжні документи на підтвердження ціни, що була сплачена за автомобіль, декларантом до митниці не подано. До митного оформлення декларантом також було подано документ «Certificate of title», відповідно до якого заявлений транспортний засіб було продано підприємством «Farmers Insurance Exchange» громадянину ОСОБА_2 . Датою продажу (Date purchased) є 19.10.2018 р. Вищевказані відомості жодним чином не узгоджуються з інформацією, яка міститься у рахунку-фактурі від 14.02.2019р. Декларантом додатково надано рахунок від 25.02.2019р. №335126, відповідно до якого імпортер повинен здійснити оплату витрат на транспортування товару до 04.03.2019р., однак жодних банківських та платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до рахунку-фактури не подано. Крім того, даний рахунок не містить будь-яких реквізитів перевізника, а саме: підпису, печатки, штампу, тощо. Також у поданому рахунку міститься посилання на коносамент №19029261, однак транспортування задекларованого автомобіля здійснювалося на підставі коносаменту №19029262. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, пояснивши, що оригінал банківського платіжного документу SWIFT від 18.02.2019р., згідно з яким ОСОБА_1 перерахував кошти в сумі 8300 USD за транспортний засіб, останній до митного оформлення не подавав, оскільки цей документ було передано митному брокеру в електронному вигляді. З приводу зазначення в документі «Certificate of title» того, що автомобіль було продано підприємством «Farmers Insurance Exchange» громадянину ОСОБА_2 , повідомив, що цей громадянин є знайомим позивача, якого він попрохав придбати на аукціоні транспортний засіб за усним дорученням, оскільки той мав певний досвід участі в аукціонах. В якості додаткового доказу неправомірності прийняття відповідачем спірного рішення про визначення митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації представник позивача послався на форму МД-2 №UA805180/2018/024329 від 11.12.2018р. (а.с.75-76), в якій ціна товару на ідентичний товар значиться як 6063USD, тобто навіть менша ніж на придбаний позивачем автомобіль.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що декларантом додатково надано банківський платіжний документ SWIFT від 18.02.2019 про перерахування коштів в розмірі 8 300 дол.США за транспортний засіб НONDA, модель CR-V, який в електронному вигляді містив явні ознаки підробки, а саме підпис, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) та печатка банківської установи. На вимогу митного органу оригінал не надано. Також пояснив, що відповідно до відомостей, які містяться на сайті експедитора atlanticexpress.com, вартість транспортування автомобіля марка HONDA; модель CR-V; від місця відправлення до пункту призначення, які вказані у коносаменті № 19029262, становить 725 USD, що не узгоджується з відомостями, вказаними у рахунку від 04.03.2019р. № 35312 - 400USD.

Вислухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10.06.2019 року уповноваженою особою позивача до митного поста «Центральний» Сумської митниці ДФС було подано електронну митну декларацію (далі - МД), якій був присвоєний номер UА805180/2019/016537(далі - МД), для оформлення в митний режим імпорт: Товар № 1 1.Легковий автомобіль, що був у користуванні - 1 шт; марка НОNDA,модель CR-V; ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1; календарний рік виготовлення: 05/2018; модельний рік виготовлення: 2018; колір - синій; тип двигуна - бензиновий, робочий об`єм циліндрів - 1498 см3; кількість місць для сидіння, включно з місцем для водія - 5; тип кузова- універсал; призначений для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; відповідає екологічним нормам не нижче "ЄВРО-5"".

Разом з митною декларацією уповноваженою особою позивача було надано наступні документи : рахунок фактура (Invoice) від 14.02.2019 року; коносамент від 14.02.2019 № 19053472; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.06.2019р № UA500650/2019/1642; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 08.01.2019р.; висновок про якісні характеристики транспортного засобу.

На повідомлення митного поста від 10.06.2019р. №328393 та від 10.06.2019р.№330003 за МД від 10.06.2019р. №UА805180/2019/016537 додатково було надано Invoice №353126 від 25.02.2019р. на підтвердження транспортних витрат та SWIFT переказ ОСОБА_1 від 18.02.2019р. за транспортний засіб (а.с.40-41) та у листі від 18.06.2019р. №2265 зазначено, що «інші документи ніж у митний декларації та додатково надані, відсутні».

В подальшому, 03.07.2019р. Сумською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2019/000188/1 та картку відмови в митному оформленні №UA805180/2019/00435, згідно з якими вартість автомобіля була визначена за другорядним методом (резервний) в розмірі 15138,00USD (а.с.14-15).

Зокрема, в рішенні про коригування митної вартості товарів вказані такі обставини його прийняття: «Основний метод не застосовувався тому, що використані декларантом відомості не є об`єктивними та достатньо підтвердженими документально. В результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару встановлено наступне: «Для підтвердження митної вартості товару декларантом надано «Bill of Sale» від 14.02.2019 У даному документі містяться наступні відомості: продавець Dependable Auto Sales INC, продавець зазначає, що отримав від ОСОБА_1 8 300 дол. США за транспортний засіб марка HONDA, модель CR-V, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 . Нa вимогу митного органу не надано жодного банківського платіжного документу, що підтверджував би оплату за Bill of Sale від 14.02.2019. Декларантом додатково надано банківський платіжний документ SWIFT від 18.02.2019. Відповідно до граф 32А, 33В перераховано кошти в розмірі 8 300 дол.США, перераховував ОСОБА_1 , у графі 59F отримувачем кошів зазначено ІАА, у графі 70 призначення платежу зазначено «саr 2018 HONDA CR-V vin НОМЕР_1 . Даний документ SWIFT від 18.02.2019 в електронному вигляді містить явні ознаки підробки, а саме підпис та печатка банківської установи. Нa вимогу митного органу оригінал не надано. Відповідно до поданого «Certificate of Тitle» від 08.01.2014р. № 000913189 після продажу на аукціоні «Copart» 21.01.2019 право власності на транспортний засіб набув ОСОБА_2, АДРЕСА_2. Наданий invoice від 25.02.2019 №353126 від Atlantic Express Corp до ОСОБА_1 на загальну суму 400дол.США не містить жодних банківських реквізитів для перерахування коштів, також зазначено, що сплатити до 04.03.2019. На вимогу митного органу не надано підтвердження про сплату по invoice від 25.02.2019 N 353126. Також не надано документів стосовно витрат на транспортування оцінюваного товару до порту відправлення, витрат на навантаження на судно та обробку оцінюваного товару, пов`язаною із його транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України банківські платіжні документи та транспортні документи є одними із основних документів. У зв`язку з вищезазначеним, декларанту направлено запит про надання додаткових документів. Нa вимогу митного органу декларантом додаткових документів не надано. Між декларантом і митним органом проведено консультацію. Другорядні методи визначення митної вартості: за ціною договору щодо ідентичних товарів (а) та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (б) не застосовувалися тому, що відсутня інформація по операціях з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях що і оцінювані товари та не вироблені в тій же країні, що й товари, які оцінюються. Другорядні методи визначення митної вартості: на основі віднімання вартості (в) та на основі додавання вартості (обчислена вартість) (г) не використовувалися з причин відсутності необхідної інформації. Підстави для визначення митної вартості: цінова інформація щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України: МД №UA500650/2019/024209 від 09.06.2019р. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу ДФС про коригування митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом ДФС; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X Кодексу в розмірі, визначеному органом ДФС відповідно до частини сьомої цієї статті. Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу України або до суду».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012).

Згідно із частиною першою статті 7 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності органів доходів і зборів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).

Згідно з ч.1.2,3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно з частини першої якої митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною другою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Статтею 58 Митного кодексу України визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини першої).

Відповідно до частини першої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч.2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина 2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга).

Відповідно до частини першої статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Зокрема, позивачем для митного оформлення придбаного легкового автомобіля не надано банківського платіжного документу, що підтверджують оплату за «Bill of Sale» від 14.02.2019 (а.с24).

Згідно із частиною другою статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Орган доходів і зборів має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (пункт 1 частини п`ятої статті 54 Митного кодексу України).

Згідно із положеннями частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За результатами здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Нормами частини шостої статті 53 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Так, декларантом додатково надано банківський платіжний документ SWIFT від 18.02.2019, відповідно до граф 32А, 33В перераховано кошти в розмірі 8 300 дол.США, перераховував ОСОБА_1 , у графі 59F отримувачем кошів зазначено ІАА, у графі 70 призначення платежу зазначено «саr 2018 HONDA CR-V vin НОМЕР_1 » (а.с.42).

Вказані у цьому документи відомості співпадають із відомостями, що містяться у документі «Bill of Sale» щодо марки транспортного засобу, його моделі, року виготовлення, назви покупця та ціни придбаного ним автомобіля у розмірі 8300USD.

При цьому, щодо тверджень представника відповідача про те, що додатково поданий позивачем документ SWIFT містить явні ознаки підробки: підпис, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) та печатка банківської установи, суд вважає необхідним зазначити наступне.

В матеріалах справи міститься копія листа Сумської митниці ДФС від 20.06.2019р. (а.с.49), в якому митниця просила надати директора Сумської філії АТ КБ «Приватбанк» Чернявського І. інформацію щодо достовірності поданого ОСОБА_1 до митного контролю платіжного документа SWIFT.

Листом АТ КБ «Приватбанк» (а.с.50) повідомило, що виконати надісланий митницею запит неможливо внаслідок відсутності правових підстав, оскільки при наданні такої інформації банк буде змушений розкрити банківську таємницю, що призведе до порушення порядку її розкриття, визначеного Законом України «Про банку і банківську діяльність».

Відтак, належні та достовірні докази того, що позивачем було подано підроблений платіжний документ на момент прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів були відсутні.

Крім того, відсутність банківського платіжного документа щодо підтвердження сплати за придбаний товар не може бути підставою для посилання відповідача на наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Щодо посилань відповідача у спірному рішенні на те, що відповідно до поданого «Certificate of Тitle» від 08.01.2014р. № 000913189 після продажу на аукціоні «Copart» 21.012019 право власності на транспортний засіб набув ОСОБА_2, АДРЕСА_2 (а.с.19), суд вважає необхідним відмітити, що вказаний документ не належить до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів у розумінні ч.2 ст.53 Митного кодексу України, оскільки з нього не можливо встановити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, а тому такі доводи не можуть бути покладені в основу судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З приводу відсутності документів стосовно витрат на транспортування оцінюваного товару до порту відправлення, витрат на навантаження на судно та обробку оцінюваного товару, пов`язаною із його транспортуванням до порту ввезення на митну територію України, слід відмітити, що відповідно до наданого позивачем коносаменту №19029262 (а.с.22) придбаний ним автомобіль марка HONDA, модель CR-V, ідентифікаційний номер (VIN): НОМЕР_1 доставлявся до порту Одеса з порту Х`юстон, експедитор - Atlantic Express Corp, а згідно з інвойсом (а.с.23) витрати на транспортування автомобіля склали всього 400 USD, з яких: на внутрішнє (вантажне) перевезення - 50USD, послуги з морського вантажного перевезення - 350USD.

Отже, документи на транспортування товару, які містили відомості про вартість перевезення оцінюваного товару, були в наявності у декларанта.

Посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що відповідно до відомостей, які містяться на сайті експедитора atlanticexpress.com, вартість транспортування автомобіля марка HONDA; модель CR-V від місця відправлення до пункту призначення, які вказані у коносаменті, становить 725 USD, що не узгоджується з відомостями, вказаними у рахунку від 04.03.2019р. № 35312 - 400USD (а.с.47-48), суд вважає необґрунтованими, оскільки інвойс - це основний документ, згідно з яким оплачуються товари та послуги відповідно до вказаних у ньому умов, тому визначальною у даному випадку є ціна у розмірі 400 USD, зазначена в інвойсі Atlantic Express Corp, встановлена за домовленістю між відправником та конкретним отримувачем товару, що перевозиться.

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ст. 57 Митного кодексу України).

Частинами 2,3 ст.58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом також приймається до уваги, що відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час судового розгляду справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.07.2019р. №UA805000/2019/000188/1 та картки відмови в митному оформленні №UA805180/2019/00435

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог, а отже, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картка відмови в митному оформлені прийняті без урахування всіх обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 1536 грн. 00 коп. судового збору за подання позовної заяви (а.с.4), тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 03.07.2019 року № UА805000/2019/000188/1.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Сумської митниці ДФС № UА 805180/2019/00435.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Сумської митниці ДФС (40020, м. Суми, вул. Юрія Вєтрова, буд.24, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1536грн.00коп. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість грн.00коп.)

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.01.2020 року

Суддя О.О. Осіпова