Справа № 9901/601/19
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2020 року

Київ

справа №9901/601/19

адміністративне провадження №П/9901/601/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Васильєвої І.А., Гусака М.Б., Пасічник С.С., Юрченко В.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія), у якій позивач просила суд визнати протиправними дії ВККС щодо прийняття до розгляду висновку громадської ради доброчесності про невідповідність судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики від 10.09.2019; визнати протиправним і скасувати рішення ВККС від 10.09.2019 №776/ко-19 в частині абзацу 3 резолютивної частини рішення щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням, викладеного у наступній редакції: "Рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.5 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України".

Також, позивач просила витребувати у ВККС додаткові докази.

Разом з адміністративним позовом позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду. У заяві про поновлення строку ОСОБА_1 зазначила, що позивач не могла звернутися за захистом своїх порушених прав у строк встановлений законом, оскільки їй не були відомі підстави та мотиви, з яких Комісія дійшла відповідних висновків для ухвалення оскаржуваного рішення, в резолютивній частині якого встановлений особливий порядок набрання рішенням чинності - у відповідності до положень Регламенту ВККС. Позивач вказує, що оскаржуване рішення було отримано нею лише 18.11.2019 у відповідь на адвокатський запит від 12.11.2019.

Суд дійшов висновку, що вказані позивачем у заяві причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом є неповажними.

Ухвалою від 16.12.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до ВККС залишено без руху, надано позивачу строк у десять днів, протягом якого він матиме змогу вказати інші підстави для поновлення строку звернення з цим адміністративним позовом.

В межах встановленого строку, на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем надано до суду заяву про поновлення пропущеного строку та клопотання про витребування доказів судом.

Обґрунтовуючи поважність причин несвоєчасного звернення з цим позовом до суду позивач зазначила, що 10.09.2019 відповідачем було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного в частині рішення. При цьому, законодавством не визначено строк, протягом якого має бути виготовлений повний текст рішення та підписане членами Комісії, які брали участь у засіданні. Проте, не регламентовано термін, протягом якого особа повинна звернутись до ВККС для отримання рішення, ухваленого відносно неї. Натомість, копія рішення видається особі, стосовно якої його ухвалено, за відповідним зверненням такої особи.

Як повідомляє позивач, вперше ОСОБА_1 звернулась до ВККС за рішенням від 10.09.2019, яке є оскаржуваним у даній справі, 06.11.2019. У подальшому, 12.11.2019 адвокатом позивача також було направлено адвокатський запит з проханням надати копію рішення ВККС від 10.09.2019 про результати кваліфікаційного оцінювання судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 Відтак, спірне рішення отримано позивачем 18.11.2019, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта». Таким чином, лише після ознайомлення з повним текстом рішення ВККС від 10.09.2019 позивачу стало відомо, що воно не відповідає вимогам частини першої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та підпункту 4.13.6 пункту 4.13 Регламенту ВККС, що слугувало підставою для звернення до суду з позовною заявою.

З урахуванням наведеного, позивач просить суд під час вирішення питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення, керуватись виключно принципом верховенства права, та поновити пропущений строк і відкрити провадження у справі.

Крім того, ОСОБА_1 подано до суду додаткові пояснення, де позивач наголошує про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду та зазначає, що право звернення до суду за захистом своїх прав виникло у позивача після отримання повного тексту рішення ВККС від 10.09.2019, а саме 18.11.2019. Позивач вважає, що з цього часу розпочався перебіг місячного строку на звернення з позовною заявою, який ОСОБА_1 було дотримано. В обґрунтування своїх доводів позивач наводить аргументи, викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду.

Суд, розглянувши заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду, враховуючи додаткові пояснення, вважає доводи заявника необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Частина четверта статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачає, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо, зокрема, оскарження актів, дій чи бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Згідно частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята цієї статті).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді судді, призначене рішенням ВККС від 01.02.2018 №8/зп-18. За результатами кваліфікаційного оцінювання позивача ВККС прийнято рішення від 10.09.2019 №776/ко-19, яким визначено, що суддя Господарського суду міста Києва ОСОБА_1. за результатами кваліфікаційного оцінювання суддів місцевих та апеляційних судів на відповідність займаній посаді набрала 705,125 бала. Визнано суддю Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 такою, що відповідає займаній посаді. Комісія вирішила, що рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.5 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

06.11.2019 позивач звернулась до ВККС про отримання прийнятого Комісією 10.09.2019 рішення.

12.11.2019 адвокатом позивача направлено адвокатський запит з проханням надати копію рішення ВККС від 10.09.2019.

Як вказує ОСОБА_1 , дії, які позивач оскаржує та вважає протиправними, вчинені ВККС 10.09.2019, що полягали у прийнятті Комісією протокольного рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про неприйняття до розгляду висновку громадської ради доброчесності від 10.09.2019. Повний текс спірного рішення отримано позивачем 18.11.2019.

10.12.2019 ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом про визнання дій ВККС протиправними щодо прийняття до розгляду висновку громадської ради доброчесності від 10.09.2019 та скасування рішення ВККС від 10.09.2019 №776/ко-19 в частині абзацу 3 резолютивної частини рішення щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність поважних причин пропуску строку для звернення до суду за захистом свої прав, суд зауважує, що позивач, проходячи кваліфікаційне оцінювання, знала про те, що таке кваліфікаційне оцінювання щодо неї призначене, була обізнаною про його порядок, не спростовним є той факт, що позивач усвідомлювала про можливе порушення її прав, свобод та охоронюваних інтересів. Крім іншого, позивач вказує, що була присутня на засіданні Комісії 10.09.2019, де відповідачем проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного рішення.

При цьому, позивач звернулась до ВККС про отримання рішення через два місяці (без чотирьох днів), у свою чергу, позивачем заявлено адміністративний позов до ВККС, з урахуванням встановленого законом місячного строку для звернення до суду про оскарження відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, через три місяці з дня оголошення вступної та резолютивної частини спірного рішення.

В аспекті спірних правовідносин слід зазначити, що повідомлені позивачем обставини не дають достатніх і переконливих підстав для визнання поважними підстав пропуску строку на звернення до суду та поновлення такого строку. Зокрема, позивачем необґрунтовано причини тривалого очікування отримання спірного рішення, не вказано про об`єктивну неможливість звернення до ВККС про отримання тексту рішення з метою запобігання пропуску встановленого законом строку для оскарження акту, що, з огляду на наведене, могло б засвідчити про його намір відновити свої порушені права.

Визначені процесуальним законом строки звернення до суду, це період часу, протягом якого особа повинна проявити інтерес стосовно захисту своїх прав, свобод та законних інтересів. Строк звернення до суду для такої категорії спорів доволі стислий, і якщо зважити на характер спірних правовідносин, встановлений строк має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він справді зацікавлений у відновленні своїх порушених прав, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист.

Підсумовуючи зазначене, суд наголошує, що реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, зокрема в спорах, які виникають у зв`язку з проходженням публічної служби, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Згідно частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Положеннями частини першої статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо неповажності причин пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до ВККС про визнання протиправними дій ВККС щодо прийняття до розгляду висновку громадської ради доброчесності про невідповідність судді Господарського суду міста Києва ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики від 10.09.2019; визнання протиправним і скасування рішення ВККС від 10.09.2019 №776/ко-19 в частині абзацу 3 резолютивної частини рішення щодо визначення порядку набрання чинності цим рішенням, викладеного у наступній редакції: "Рішення набирає чинності відповідно до підпункту 4.10.5 пункту 4.10 розділу IV Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів України".

Відтак, у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункту 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»).

За висновком ЄСПЛ, викладеним в його рішенні від 18.10.2005 у справі «МШ «Голуб» проти України», право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Оскільки ОСОБА_1 подано позовну заяву про визнання протиправним і скасування рішення по спливу місячного строку, а причини, через які цей строк було пропущено, є неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення позовної заяви. Крім того, суд повертає без розгляду клопотання позивача про витребування доказів судом, з огляду на відсутність підстав для його розгляду.

Слід вказати, що заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали від 16.12.2019 надійшла до суду 26.12.2019. При цьому, суддя-доповідач Хохуляк В.В. з 26.12.2019 по 11.01.2020 перебував у щорічній відпустці. Також, суддя-член колегії Васильєва І.А. з 13.01.2020 по 17.01.2020 перебувала на лікарняному. З урахуванням принципу незмінності складу суду ухвалу постановлено 20.01.2020.

Керуючись статтями 123, 167, 169, 243, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправними дій, визнання протиправним і скасування рішення повернути позивачеві.

Апеляційна скарга на ухвалу Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

-------------------------

-------------------------

-------------------------

-------------------------

-------------------------

В.В. Хохуляк

І.А. Васильєва

М.Б. Гусак

С.С. Пасічник

В.П. Юрченко

Судді Верховного Суду