Справа № 240/10915/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10915/19

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

21 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Іваненко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в жовтні 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору Старшого державного виконавця Дідківського А.С. відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 року.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05.11.2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 року у ВП№56655829 в частині стягнення з боржника: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Управління державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень виконавчого збору у розмірі 2100 (дві тисячі сто) гривень 00 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що 09.07.2018 року Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області до відповідача направлено лист про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з добровільним виконанням рішення суду та надано копію листа від 21.03.2018 року №Г-13249/0-469/6-18 та копію листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 06.07.2018 року №Г132479/0-3860/0/22-18. Тобто, рішення суду було виконане ще до відкриття виконавчого провадження, а саме 21.03.2018 року. Таким чином, постанова про стягнення виконавчого збору, якою зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області сплатити виконавчий збір у розмірі 16692,00 грн від 19.09.2019 року підлягає скасуванню, оскільки рішення Житомирського окружного адміністративного суду було виконано добровільно до відкриття виконавчого провадження про що свідчить лист Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 21.03.2018 року №Г-13249/0-469/6-18.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, що у відповідності до пункту 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, у державного виконавця немає іншої альтернативи. Тобто, по своїй суті розмір виконавчого збору визначається станом на день винесення такої постанови у розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

В апеляційних скаргах апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

20.01.2020 року представником Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подано до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області слід залити без задоволення, апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 подав до відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного ТУЮ у Житомирській області заяву про прийняття до примусового виконання виконавчого листа Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2018 року у справі №806/2746/17.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 22.06.2018 року відкрито виконавче провадження ВП 56655829. У постанові вказано: боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів; Стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 14892 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Головне управлінням Держгеокадастру у Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року у справі №806/2746/17 повторно розглянуло заву ОСОБА_1 від 29.09.2017 року та листом №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2019 року повідомлено ОСОБА_1 про неможливість її задоволення.

Листом №Г-13249/0-3860/0/22-18 від 06.07.2018 року Головне управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про описку у третьому та четвертому рядку першого абзацу листа №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2019 року та повторно відмовляють у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до відмітки на супровідному листі, 24.09.2019 року Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області отримано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 року про стягнення виконавчого збору в сумі 16992,00 грн у виконавчому провадженні ВП56655829.

Вважаючи таку постанову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 19.09.2019 року у виконавчому провадженні ВП 56655829 є правомірними. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині розміру виконавчого збору, а саме: 2100,00 грн.

Колегія суддів частково не погоджується з даними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ, в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частині першій статті 5 Закону № 1404-VІІІ зазначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Положеннями частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 ст. 27 Закону визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Згідно з частиною 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положеннями пункту 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432, визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Зі змісту наведених норм слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець повинен зазначити про суму виконавчого збору. Разом з тим, стягнення виконавчого збору відбувається на підставі постанови про стягнення виконавчого збору.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області направлено ОСОБА_1 лист №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2018 року, яким повідомлено, що: "На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 16.11.2017 року по справі №806/2746/17, Головним управлінням Держгеокадастру в Житомирській області повторно розглянуло Вашу заву від 29.09.2017 року за №Г-13249/0-10847/6-17 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою...".

Листом №Г-13249/0-3860/0/22-18 від 06.07.2018 року Головне управлінням Держгеокадастру у Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про описку у третьому та четвертому рядку першого абзацу листа №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2019 року та, повторно розглянувши заяву ОСОБА_1 від 04.09.2017 року, відмовляють у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

З матеріалів справи вбачається, що копію Листа №Г-13249/0-3860/0/22-18 від 06.07.2018 року та листа №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2018 року було направлено 09.07.2018 року до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, що підтверджується супровідним листом №11-6-0.62-4948/2-18.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що позивачем надано підтверджуючий документ про відправлення тільки листа від 06.07.2018 року, тобто рішення вважається виконаним від 06.07.2018 року, так як наявна квитанція про відправлення рекомендованою кореспонденцією.

Так, матеріали виконавчого провадження, копії якого містяться в матеріалах адміністративної справи, не мастять доказів отримання відповідачем листа №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2018 року.

Позивачем, в даному випадку, не надано до суду належних доказів направлення листа №Г-13249/0-469/6-18 від 21.03.2018 відповідачу.

У Законі України "Про виконавче провадження" визначено випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина 5 статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати). В останньому випадку йдеться про частину 9 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", за якою виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Тобто питання про правомірність постанови державного виконавця в частині стягнення виконавчого збору передбачає необхідність з`ясувати: наявність (на дату відкриття виконавчого провадження) підстав для звільнення від сплати виконавчого збору (частина 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження"); за відсутності таких підстав - коли виконано рішення, у цьому випадку постанову суду про поновлення виплати пенсії, та дату відкриття виконавчого провадження за цим рішенням як передумову для звільнення від сплати виконавчого збору на підставі частини 9 статті 27 вказаного закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт початку процедури примусового виконання рішення - відкриття виконавчого провадження є достатньою підставою для подальшого стягнення з боржника виконавчого збору. Альтернативного права на стягнення виконавчого збору після відкриття виконавчого провадження, Законом України "Про виконавче провадження" - не передбачено, як і відсутня норма про надання строку на добровільне виконання судового рішення після відкриття виконавчого провадження.

Водночас, підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору є, зокрема, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто.

Згідно п. 9 ч.1 ст. 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постановою відповідача від 19.09.2019 року закінчено виконавче провадження ВП56655829 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду.

При цьому, відсутні докази сплати боржником виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП 56655829.

За таких обставин, постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 року про стягнення виконавчого збору у ВП 56655829 постановлено стягнути з боржника виконавчий збір - є правомірною.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо необґрунтованого збільшення відповідачем виконавчого збору.

Однак, колегія суддів вважає помилковими доводи суду першої інстанції щодо розміру вищевказаного виконавчого збору, з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 року про стягнення виконавчого збору у ВП 56655829 постановлено: стягнути з боржника виконавчий збір в сумі 16992,00 грн.

В даному випадку суду є незрозумілим даний розмір виконавчого збору, оскільки він є необґрунтованим та відповідних розрахунків матеріали справи не містять.

Частиною 3 ст. 27 Закону визначено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 року №2629-VIII (далі - Закон № 2629) встановлено розміри прожиткового мінімуму для різних груп населення та розмір мінімальної заробітної плати.

Мінімальна заробітна плата на 01.01.2019 року складає: у місячному розмірі - 4173 грн.

Таким чином у відповідності до вимог ч. 3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" розмір виконавчого збору становить 16692,00 грн (4173х4).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийняте відповідно до норм матеріального права та відповідає нормам процесуального права, проте в призмі ч. 4 ст. 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом, а тому задля належного захисту прав позивача необхідно рішення суду першої інстанції необхідно змінити.

Доводи ж апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови змінити.

Абзац другий резолютивної частини викласти в новій редакції.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 19.09.2019 у ВП№56655829 в частині стягнення з боржника: Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (10002, Житомирська область, місто Житомир, вулиця Довженка, 45, ) на користь Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Управління державної виконавчої служби Відділ примусового виконання рішень (10014, місто Житомир, Майдан Соборний, 1, ) виконавчого збору у розмірі 300 (триста) гривень 00 копійок.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Іваненко Т.В.