Справа № 200/10483/19-а
Суддя: Аканов О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 р. Справа№200/10483/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Аканова О.О., розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження (письмове провадження) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Азовблок (місцезнаходження: 87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, 53-А, ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії,114, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Ш № від 19.06.2019 про сплату штрафних санкцій у сумі 3804,68 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код18010600) у повному обсязі; зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника пеню в розмірі 9977,55 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за січень-травень 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії,114, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми Ш № від 19.06.2019 про сплату штрафних санкцій у сумі 3804,68 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код18010600) у повному обсязі; зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника пеню в розмірі 9977,55 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за січень-травень 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку, за результатами якої складено акт перевірки від 07.06.2019 року №677/05-99-46-05/05-583/33012290, відповідно до висновків якого зазначено про несвоєчасну сплату платником податків частки самостійно визначених грошових зобов`язань з орендної плати за січень-травень 2016 року на суму 19 023,4 грн. 19.06.2019 року на підставі акту посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області складено податкове повідомлення-рішення про сплату штрафних санкцій у сумі 3804,68 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб. Окрім цього, за несвоєчасну сплату сум узгоджених податкових зобов`язань відповідачем нараховано пеню в сумі 9 977,55 грн. Вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що порушують його права, враховуючи своє місцезнаходження та відповідно територію, де проводилася АТО.

Позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.06.2019 року №, виключити з інтегрованої картки платника нараховану пеню.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. про час, дату та місце розгляду справи повідомлений наледним чином, крім того надіслав заяву про розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі на підставі наданого відзиву.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням; призначено підготовче засідання на 06 листопада 2019 року о 10:00год.

Ухвалою суду від 06 листопада 2019 року продовжено підготовче засіданні на тридцять днів; відкладено підготовче засідання по справі на 25 листопада 2019 року о 10:00 год.

Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року закрито підготовче провадження; призначено судовий розгляд по суті на 12 годину 00 хвилин 16 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року відкладено розгляд справи на 23 грудня 2019 року о 13:30 год.

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року провадження у справі зупинено 23.01.2020 року об 11 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 23.01.2020 року поновлено провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю Азовблок зареєстроване в статусі юридичної особи, включене до ЄДРПОУ за номером 33012290 за адресою: вул.Бахчиванджи, буд.53-А, м.Маріуполь, Донецька область, 87534, перебуває на податковому обліку у ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ ДФС У ДОНЕЦЬКІЙ ОБЛАСТІ) в якості платника окремих податків.

Відповідач - Головне управління ДФС у Донецькій області діє на підставі положення про Державну фіскальну службу та керуючись Податковим кодексом України.

Статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, порядок адміністрування податків та зборів, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю визначені Податковим кодексом України.

07.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку, на підставі якої складено акт №677/05-99-46-05/05-583/33012290 про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання з орендної плати за землю з юридичних осіб за січень-травень 2016 року.

Згідно висновку із вищевказаного акту дані камеральної перевірки свідчать про порушення п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ зі змінами і доповненнями, а саме: несвоєчасна сплата частки самостійно визначених грошових зобов`язань з орендної плати за січень-травень 2016 року на суму 19023,4 грн.

На підставі акту перевірки відповідачем 19.06.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення № про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 3804,68 грн. за платежем орендна плата з юридичних осіб, код 18010600.

Не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду із даним позовом.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та п. 1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

До спірних правовідносин суд застосовує норми Податкового кодексу України та Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції № 1669-VII від 02.09.2014 року в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Як встановлено підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 286.2. статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця, як визначено в пункті 287.3 статті 287 Податкового кодексу України.

Згідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

При цьому, відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, порядок надіслання платникові податків податкової вимоги є тотожним порядку надіслання податкового повідомлення-рішення.

У свою чергу, відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Суд зазначає, що для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення було прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Стаття 6 Закону № 1669 встановлює - під час проведення антитерористичної операції звільнити суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Стаття 7 Закону № 1669 встановлює - скасувати на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Отже, зі змісту вказаних норм вбачається, що вони повязують звільнення суб`єктів господарювання від сплати за користування земельними ділянками, державним та комунальним майном під час проведення АТО, виключно з настанням такої обставини, як здійснення цими суб`єктами діяльності на території на території проведення АТО.

Суд зазначає, що з аналізу ст.ст. 6-7 Закону № 1669 видно, що вказані норми є безумовними та не передбачають виконання платником податку додаткових дій для звільнення від плати за землю - подання заяв, уточнюючих декларацій, сертифікатів, тощо.

Встановлення наявності чи відсутності обставин непереборної сили (форс-мажору) не є умовою застосування вказаних норм.

Частина 3 ст. 11 Закону № 1669 встановлює, що закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст.1 Закону № 1669 період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Норми Закону № 1669 визначають у якості підстави застосування та розповсюджують свою дію на територію, на якій проводилась антитерористична операція та не пов`язують дію норм з тим, що така операцій повинна проводитись на певній території саме зараз чи зі стабільністю ситуації.

Так, згідно з абз.2 ст. 1 Закону № 1669, територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1668 Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275- р від 02 грудня 2015 року про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України.

Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 р. № 1275-р, до зазначених населених пунктів, зокрема, належить м. Маріуполь Донецької області.

Відповідно до матеріалів справи позивач перебуває на обліку та здійснює діяльність на території проведення антитерористичної операції, що відповідачем не заперечується.

Станом на момент розгляду даної справи Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України видано не було.

Відповідачем у спірному ППР був нарахований позивачу штраф у розмірі 3804,68 грн. з орендної плати з юридичних осіб за період, протягом якого проводилась антитерористична операція та позивач був звільнений від сплати такого податку.

Враховуючи викладене, дія ст.ст. 6-7 Закону № 1669 розповсюджується на спірні правовідносини.

У той же час стаття 1 ПК України визначає, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Стаття 2 ПК України встановлює, що зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Таким чином, внаслідок недоліків законодавчої техніки, Податковий кодекс України та Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" по різному регулюють питання щодо плати за землю на території, на якій проводилась антитерористична операція, припускають неоднозначне трактування наявності чи відсутності обов`язку позивача зі сплати орендної плати за землю та суперечать один одному.

Вирішуючи питання щодо вказаної колізії правових норм суд виходить з того, що з двох нормативно - правових актів однакової юридичної сили (ПК України та Закон № 1669), прийнятих одним і тим самим органом (Верховна рада України) застосуванню підлягають норми Закону № 1669, як такого, що був прийнятий пізніше у часі.

Зважаючи на мету прийняття Закону № 1669 та на те, що норми Податкового кодексу України регулюють, зокрема, загальні питання справляння плати за землю, а норми Закону № 1669регулюють вказані питання з визначенням певної території, на яку розповсюджується дія норм цього закону (населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція), а також часу такого розповсюдження (між 14.04.14 р. та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України), норми Закону № 1669 щодо плати за землю є спеціальними відносно відповідних норм Податкового кодексу України.

Крім цього, відповідно до пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Таким чином, за відсутності у позивача обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання, відсутні підстави для нарахування штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасну сплату такого зобов`язання. При цьому факт узгодження такого зобов`язання із подальшою сплатою, не змінює висновку суду щодо безпідставності нарахування штрафних (фінансових) санкцій.

Враховуючи, вищевикладене, позивач, у спірних періодах (січень-травень 2016 року) був звільнений від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, у зв`язку з чим позовні вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області № від 19.06.2019 року підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог позивача щодо зобов`язання виключити з інтегрованої картки платника пеню в розмірі 9977,55 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за січень-травень 2016 року, суд зазначає наступне.

Організація діяльності з ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків та інших платежів, визначена у Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422.

Відповідно до пункту 2 розділу 1 Порядку інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Приписами пункту 3 розділу 1 Порядку № 422 передбачено, що оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Вказаним порядком, крім іншого, унормовано питання перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників (Розділ VII Порядку №422).

Відповідно до приписів підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом. Інші визначення боргу в чинному законодавстві відсутні.

Механізм визначення суми податкових зобов`язань платника податків, порядок їх сплати та оскарження рішень контролюючих органів з цього приводу визначено положеннями Глави 4 Розділу ІІ ПК України.

Системний аналіз ПК України та Порядку № 422 свідчить про те, що ведення контролюючим органом ІКП, відображення у ній певної інформації під час здійснення оперативного обліку податків, зборів, митних та інших платежів до бюджету, не обумовлює само по собі виникнення для платника податків будь-яких грошових зобов`язань, оскільки останні встановлюються та оформлюються виключно в порядку встановленому Главою 4 Розділу ІІ Податкового Кодексу України шляхом прийняття відповідного рішення та врученням платнику податкової вимоги.

При цьому, положеннями ПК України унормовано питання як адміністративного, так і судового оскарження рішень контролюючих органів щодо визначення суми податкового зобов`язання.

Даними інтегрованої картки встановлено нарахування платнику податків пені станом на 03.07.2019 в розмірі 9977,55 грн.

В Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 зазначено, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами; інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції.

Таким чином, враховуючи протиправність дій відповідача щодо нарахування позивачу пені за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за вказаний період, відсутність правових підстав для притягнення останнього до фінансової відповідальності, належним способом захисту, що відновить порушені права позивача, є коригування в інформаційній системі органів ДФС даних інтегрованої картки шляхом виключення пені за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб станом на 03.07.2019 в розмірі 9977,55 грн.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 19 лютого 2019 року в справі № 825/999/17.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 20.08.2019 року.

Таким чином, судовий збір у розмірі 1921 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії,114, ) форми Ш № від 19.06.2019 про сплату штрафних санкцій у сумі 3804,68 грн. за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код 18010600).

Зобов`язати Головне управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії,114, ) виключити з інтегрованої картки платника товариства з обмеженою відповідальністю Азовблок (місцезнаходження: 87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, 53-А, ) пеню в розмірі 9977,55 грн., нараховану за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб за січень-травень 2016 року.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Азовблок (місцезнаходження: 87534, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Бахчиванджи, 53-А, ) судовий збір в сумі 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження: 87526, м.Маріуполь, вул.130-ї Таганрозької дивізії,114, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Аканов