Справа № 711/10019/17
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 6-а/711/2/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення від 20.12.2017 року по адміністративній справі №711/10019/17, провадження № 2-а/711/364/17 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення від 20.12.2017 року по адміністративній справі №711/10019/17, провадження № 2-а/711/364/17,вказуючи ,що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від20.12.2017 року по адміністративній справі № 711/10019/17 від 13.11.2017 року його адміністративний позов було задоволено частково.

Суд вирішив:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» станом на 01 січня 2016 року, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції на підставі Довідка від 07.06.2017 року № про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з01.01.2016 року в наступних розмірах: посадовий оклад - 2500,00 грн., оклад за званням майор міліції - 2000 грн., надбавка за вислугу років (40%) - 1800 грн., премія 2,73 %(від усіх позицій нарахування - 171,99 грн., а всього 6471,99 грн..

Решті позовних вимог відмовити.».

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 15 листопада 2018 року по адміністративній справі № 711/10019/17 його заяву було задоволено частково.

Суд вирішив:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2017 року по адміністративній справі № 711/10019/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині виплати заборгованості ОСОБА_1 пенсії за 24 місяці (2016-2017 роки).».

Але, ОСОБА_1 вважає, що незважаючи на все вище викладене, станом на 11.11.2019 року ГУ ПФУ в Черкаській області рішення суду не виконало в повному обсязі.

Рішення суду відповідачем не виконане як в частині виплати заборгованості за 2016-2017 роки так і в самому перерахунку його пенсії, оскільки перерахунок його пенсії відбувся не згідно рішення суду, а на підставі постанови КМУ від 21.02.2018 №103.

Це підтверджено копією перерахунку ГУ ПФУ його пенсії від 16.04.2018 року (надано ним суду разом із заявою від 12.11.2018 року та міститься в матеріалах справи).

Згідно цього документу (Перерахунку пенсії від 16.04.2018 року)підставою для перерахунку пенсії є ПКМУ 103, а не рішення суду.

Крім того відповідач в цьому перерахунку змінив(зменшив) загальну суму для перерахунку його пенсії з суми 6471,99 грн (рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 20.12.2017 року по адміністративній справі № 711/10019/17), до загальної суми для перерахунку - 6429,15 грн (по ПКМУ 103 від 21.02.2018 року) - всупереч вимогам ст.63 ЗУ №2262(чинна редакція):

«Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Стосовно постанови КМУ від 21.02.2018 №103 вважає, що вона не може і не мала бути застосована при здійсненні перерахунку його пенсії з тих підстав, що на момент настання права на перерахунок пенсії 01.01.2016 вона не діяла і не може регулювати правовідносини, які мали місце в період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Зазначає, що відповідач не здійснив перерахунок його пенсії відповідно до законодавчих актів, на які вказав суд у своєму рішенні, а виконав перерахунок пенсії згідно Постанови КМУ №103, яка не повинна була застосовуватись при виконанні судового рішення, оскільки на час виникнення між сторонами спірних правовідносин, вона не діяла і суд, прийнявши рішення, здійснив пряму вказівку про застосування конкретних нормативних актів України та певних статей законів України, на підставі яких необхідно здійснити перерахунок його пенсії .

Також зазначає, що ця постанова №103 не існувала і на час винесення рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 грудня 2017 року по адміністративній справі № 711/10019/17 та не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Постанова Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649 «З питання погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду» та будь-яка інша постанова, як вбачається, не може і не повинна бути інструментом, направленим на унеможливлення своєчасного виконання рішень боржниками.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні, ухваленому 07.05.2002 у справі «Бурдов проти Росії» № 59498/00 наголосив, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому повинно відповідати вимогам, вміщеним у ст. 6 Конвенції. Для держави є неприпустимим виправдання неможливості виконання судового рішення за відсутністю належного фінансування.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопус та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, а ст. 75 Конституції встановлено, що єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Конституція не надавала права парламенту делегувати свої повноваження іншим державним органам (наприклад КМУ), а останнім своїми нормативно - правовими актами змінювати положення законів чи відстрочувати або розстрочувати виконання рішень судів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і

основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні

правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові

рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19

березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", п. 40). Ефективний доступ до суду

включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі "ІттоЬіІіаге Заіїї" проти Італії", заява N 22774/93, п. 66, ЕСНК

1999-У).

Проблема невиконання остаточних рішень розглядалась у пілотному рішенні ЄСПЛ проти України у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а також у ряді

інших справ проти України, які також розглядались на основі усталеної практики

Суду з цього питання.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню перебувають у межах контролю органів влади (див, рішення "Сокур проти України" (5окиг V. ІЛогате), N 29439/02, від 26 квітня 2005

року, і у справі "Крищук проти України" (Кгузіїсішк V. ІЛсгаіпе), від 19 лютого 2009).

Основною функцією судового рішення є відновлення порушених прав позивача

(стягувача). Заради цього відновлення Держава визначає пріоритет інтересів

постраждалої сторони - стягувача, порушені права якої було визнано та поновлено

судом і видано відповідний виконавчий документ.

Виходячи з наведеного вище, ураховуючи процес поновлення його порушених прав,як позивача (стягувача), шляхом видачі відповідного виконавчого документу,

законодавством у сфері примусового виконання рішень встановлений найвищий

пріоритет прав стягувача у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав

боржника.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами

іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Принцип «res judicata» (принцип обов`язковості судового рішення) покладає на

боржника обов`язок виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не

очікуючи відповідних дій державного виконавця.

В силу зазначеного правового принципу саме боржник повинен проявити достатню

розумність і обачність для того, щоб уникнути негативних наслідків, пов`язаних із

невиконанням судового рішення.

Відповідно до ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники

повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання

процесуальними правами не допускається.

Враховуючи системну поведінку боржника, є очевидними його наміри не

виконувати рішення суду в порядку та у спосіб, визначений судом у рішенні Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 20.12.2017 року

по адміністративній справі № 711/10019/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його

неможливим, сторони, або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

В даному випадку пенсія є «майном» в розумінні положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Конвенції. Рішення суду, яке перебуває на виконанні у державного виконавця, носить зобов`язальний характер стосовно державного органу, а стягувач фактично не чинив перешкод здійсненню виконавчого провадження.

Відповідно до положень ст. 378 КАС України за заявою стягувана чи виконавця (у випадках, встановлених законом) суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду, а не Кабінету Міністрів України.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системна вольова поведінка посадових осіб Боржника послідовно демонструє категоричне небажання самостійно виконувати рішення суду в частині виплати перерахованої йому пенсії, як стягувану, попри відсутність для цього законних підстав.

Тобто, вказана поведінка (бездіяльність) боржника є протиправною.

Вважає, що жодна постанова Кабінету Міністрів України не надає права Боржнику несвоєчасно виконувати рішення суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 464/8577/16-а у відповідній постанові зазначив, як вбачається, що лише одне листування Боржника та відсутність коштів від Державного бюджету України не може свідчити про вжиття належних і достатніх заходів з метою виконання судового рішення. Крім того, за наявності обставини, що перешкоджають належним чином виконати судове рішення в адміністративній справі (ускладнюють його виконання) або роблять його виконання неможливим боржник не був позбавлений права на звернення до суду з заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. З огляду на викладене, Суд дійшов висновку про відсутність у боржника поважних причин невиконання судового рішення.

За таких обставин, з метою усунення обставин, що ускладнюють виконання рішення суду, недопущення порушення строків здійснення виконавчого провадження й забезпечення належного виконання рішення, є необхідність у зміні та встановленні способу і порядку виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 20.12.2017 року по адміністративній справі № 711/10019/17 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції на підставі Довідки від 07.06.2017 року № про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року в наступних розмірах: посадовий оклад - 2500,00 грн., оклад за званням майор міліції - 2000 грн., надбавка за вислугу років (40%) - 1800 грн.,премія 2,73 %(від усіх позицій нарахування - 171,99 грн., а всього 6471,99 грн.., однією сумою з урахуванням виплачених сум та без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України чи інших нормативно правових актів, які надають можливість для відстрочення відповідних виплат.

Окремої уваги заслуговує, що проблема невиконання Україною судових рішень не нова і має довгу та невтішну історію.

Вперше констатація Європейським судом з прав людини системності такої проблеми відбулася у 2009 році у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», саме тоді Суд вперше застосував процедуру «пілотного рішення» «щоб спонукати Державу- відповідача до вирішення великої кількості індивідуальних справ, породжуваних однією і тією самою структурною проблемою, що існує на національному рівні».

За весь час до ЄСПЛ надійшло більше 30тисяч аналогічних скарг. Тільки за останні п`ять років суд ухвалив більше 9000 рішень після Іванова. Загальна сума присуджених компенсацій у справах проти України за цей період - більше 12 мільйонів євро - становить значну частину заборгованості по ще невиконаним на національному рівні рішенням,

яка за даними Уряду України складає більше 90 мільйонів євро.

Як наслідок, Європейський суд з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» постановив, що повторення одних і тих самих висновків у величезній кількості схожих рішень не сприятиме досягненню справедливості, і лише накладе істотний тягар на ресурси Суду. Це не сприятиме жодним чином посиленню захисту прав людини згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Можна стверджувати, що ЄСПЛ дійсно прийняв революційне рішення і, не розглядаючи 12143 справ, передав їх до Комітету Міністрів Ради Європи, аби останній разом з Урядом України знайшли вирішення цієї системної проблеми. Відповідно, всі нові скарги до Суду з цього питання будуть одразу передаватися до Комітету Міністрів Ради Європи.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005 наголошено, що звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу права і свобод - це зменшення, зокрема, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Крім того, Конституційний Суд України, надаючи офіційне тлумачення основних визначальних норм в сфері пенсійного забезпечення (рішення від 13.05.2015 року № рп-4/2015) констатував, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Аналізуючи наведені норми пенсійного законодавства, можна зробити висновок про те, що постанови КМУ щодо відстрочення чи розстрочення виплат звужують зміст та обсяг існуючих прав і свобод.Зміна умов і норм пенсійного забезпечення здійснюється виключно шляхом внесення змін до законів.

У рішенні «Ейрі проти Ірландії» (Аігеу V. Ігеїапсі, рішення від 09.10.1979) Суд зазначив, що подальша реалізація соціальних та економічних прав здебільшого залежить від ситуації, особливо фінансової, яка склалася в даній державі. З іншого боку, Конвенція має тлумачитися у світлі ситуації сьогодення, і вона покликана гарантувати особі реальні права, що можуть бути практично реалізовані у сферах, які вона охоплює.

Заявник наголошує і на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (Заява № 387/03), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».

Саме орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім того, просить врахувати правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (Заява N° 29979/04), в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Таким чином, станом на теперішній час, єдиним фактором, який забезпечить своєчасне та у повному обсязі виконання рішення буде зобов`язання боржника здійснити виплату компенсації однією сумою.

При розгляді даної заяви просить врахувати порушені на теперішній час його права, як Стягувача, на своєчасне виконання судових рішень, а також взяти до уваги позицію Другого апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 р. Справа № 612/765/17 та Харківського окружного адміністративного суду (ухвала від 10.07.2019 № 820/2893/18) в аналогічній по суті справі та позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (постанова від 10.05.2019 по справі № 464/8577/16-а).

Крім того, просить взяти до уваги, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями приймати рішення щодо відстрочення чи розстрочення виконання замість Суду, а таких питань в процесі виконання рішення Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2018 року по адміністративній справі № 823/2160/18 судом не розглядалось. Просить розглянути цю заяву та задовольнити її. За результатом розгляду даної заяви або з власної ініціативи встановити спосіб виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси Черкаської області від 20.12.2017 року по адміністративній справі № 711/10019/17 шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов КМУ № 988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції на підставі Довідки від 07.06.2017 року № про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2016 року в наступних розмірах: посадовий оклад - 2500,00 грн., оклад за званням майор міліції - 2000 грн., надбавка за вислугу років (40%) - 1800 грн., премія 2,73 %(від усіх позицій нарахування - 171,99 грн., а всього 6471,99 грн.., однією сумою з урахуванням виплачених сум та без використання при такій виплаті постанов Кабінету Міністрів України (постанови №103 від 21.02.2018, постанови № 649 від 22.08.2018, тощо) чи інших нормативно правових актів, які надають боржнику можливість для відстрочення чи розстрочення виплат.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність. Заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області за довіреністю Новохатько К.Ю. просить розглянути заяву без участі представника Управління за наявними матеріалами справи, та в задоволенні заяви просили відмовити в повному обсязі.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Судом встановлено, що постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.12.2017 по адміністративній справі №711/10019/17 позов ОСОБА_1 до відповідача задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність головного управління щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» станом на 01.01.2016, яка виготовлена Ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області.

Зобов`язано Головне управління провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції на підставі Довідки від 07.06.2017 № про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з 01.01.2016 в наступних розмірах: посадовий оклад 2500,00 грн., оклад за званням майор міліції 2000 грн., надбавка за вислугу років (40%) 1800 грн., премія 2,73% (від усіх позицій нарахування 171,99 грн., а всього 6471,99 грн.

Відповідно до статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.».

Статтею 117 Конституції України передбачено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», (далі постанова № 103) врегульовано питання виплати перерахованих пенсій.

Постановою №103 передбачено перерахунок пенсій з 1 січня 2016 року, призначених згідно із Законом № 2262, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988. Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року.

Виплата перерахованих пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) здійснюється з 1 січня 2018 року.

Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, обчислена станом на 1 січня 2018 року, виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії;

з 1 січня 2020 року щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії та місячним розміром отриманої особою пенсії та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» основним завданням Фонду, крім іншого, є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів ПФУ та інших джерел, визначених законодавством.

Згідні зі статтею 8 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ) фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

За рахунок інших джерел фінансування виплата пенсій не здійснюється.

Згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, постановами Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі постанова № 103) з 1 січня 2016 року на виконання рішення суду ОСОБА_1 головним управлінням 07.03.2018 здійснено перерахунок пенсії за період з 01.01.2016 до 31.03.2018. Нараховано суму 51490,08 грн., що підтверджується розрахунком на доплату від 07.03.2018 (додається).

Зазначений перерахунок проведено згідно з нормами законодавства, що діяли на 01.01.2016 року

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини є їх обмеженням. Верховна Рада України повноважна ухвалювати закони, що встановлюють обмеження, відповідно до таких критеріїв: «обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права» (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 №2-рп/2016).Спірні відносини стосуються права позивача на одержання пенсії, що має бути перерахована з урахуваннях грошового забезпечення діючих поліцейських.

Позивачу Закон №2262-ХІІ гарантує право на перерахунок такої пенсії, виходячи з розміру грошового забезпечення діючих поліцейських. Водночас визначення умов та порядку проведення такого перерахунку Законом №2262-ХІІ віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.

Суд вважає,щоз прийняттям Кабінету Міністрів України Постанови № 103 не відбулось звуження існуючих прав позивача, оскільки відповідною постановою визначено лише порядок виплати перерахованих пенсій.

Судом встановлено ,що головне управління не відмовляє у виплаті пенсії та не посилається на відсутність коштів як на причину невиконання свого зобов`язання, оскільки пенсія позивачу виплачується щомісячно, а фактично зазначає, що виплата підвищення в повному обсязі буде здійснена в порядку, який передбачений пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» до статті 113 Конституції України, статті 1 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, діяльність якого, зокрема, спрямовується на забезпечення інтересів українського народу шляхом виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, здійснює визначені Конституцією та законами України повноваження, видає постанови і розпорядження в межах своєї компетенції, здійснює, поміж іншого, внутрішню політику держави, вживає заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики, політики у сфері соціального захисту, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України (статті 113, 116 та 117 Конституції України).

Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції відповідно до ст.17 Конституції України ,якій кореспондує стаття 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Правовий порядок в Україні відповідно до ст.19 Конституції ґрунтується на засадах, відповідно до яких, ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно з ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а у гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Завдання, покладені на органи Пенсійного фонду України, в тому числі щодо прийняття рішення про призначення (перерахунок) пенсії із зазначенням її розміру, за своєю правовою природою, є їх виключною компетенцією (дискреційними повноваженнями), тобто втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядуванню, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення,скільки вони діють виключно на підставі у межах повноважень та у спосіб ,що визначені Конституцією та Законом України.

Керуючись ст. 243, 250,370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення від 20.12.2017 року по адміністративній справі №711/10019/17,провадження № 2-а/711/364/17-в і д м о в и т и.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 22 січня 2020 року

Головуючий: О. Г. Казидуб