Справа № 160/12626/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати неправомірним рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при Головному управлінніПенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 17 від 17.10.2019 року;
- визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначені пільгової пенсії з 23.08.2019 року та зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 23.08.2019 згідно поданої заяви та доданих документів із врахуванням періодів роботи з 28.06.1985 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1990 р. по 31.12.1992 р., з 01.01.1994 року по 31.12.1997 рік, на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту «в» статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 23 серпня 2019 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.10.2019 року № 16 прийнято рішення про зарахування періодів роботи з 01.01.1986 року по 31.12.1987 рік, з 01.01.1989 року по 31.12.1989 рік, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 рік, з 01.01.1998 року по 31.05.1999 рік до пільгового стажу відповідн до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а в зарахувані інших періодів роботи з 28.06.1985 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1990 по 31.12.1992 р, з 01.01.1994 року по 31.12.1997 рік до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванн» було відмовлено. Вважає, що комісією безпідставно не було враховано до стажу роботи на посаді тракториста періоди з 28.06.1985 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1990 по 31.12.1992 р, з 01.01.1994 року по 31.12.1997 рік, оскільки факт його роботи трактористом протягом вказаного періоду підтверджується відповідними записами у трудовій книжці, яка, у відповідності до ст. 62 Закону України „ Про пенсійне забезпечення", є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, архівними довідками №Р- 217, Р-218, Р-219, Р-220, Р-221 та№ Р- 223. Тому, відсутність у відомостях про нарахування заробітної плати (по окремим періодам роботи) посилання на посаду, яку позивач обіймав у вказаний період, не може бути підставою для відмови у зарахуванні вказаних періодів роботи до трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Позивач вважає рішення та відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
У відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Враховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з приписами ч. 4 ст. 229 КАС України не здійснювалося.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року від відповідача було витребувано належним чином завірену копію пенсійної справи та запропоновано у разі невизнання позову протягом 15 днів з моменту отримання ухвали суду надати відзив на позовну заяву.
13 січня 2020 року на виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року на адресу суду надійшла належним чином завірена копія пенсійної справи ОСОБА_1 та відзив на позовну заяву.
В наданому до суду відзиві відповідачем зазначено, що відмова в призначенні пенсії на пільгових умовах є обгрунтованою та такою, що відповідає чинному пенсійному законодавству, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж 20 років. В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме: не зазначено про безпосередню зайнятість у вироби сільськогосподарської продукції. Так, відповідно до трудової книжки позивач працював у колгоспі ім. Калініна (КСП Калініна) Луб`янської сільської ради, який перереєстровано та реорганізовано у приватне підприємство «Луб`янське»: з 28.06.1985 р. по 01.06.1999 р. на посаді тракториста бригади № 1. З посиланням на п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, відповідач вказує, що державна реєстрація КСП «Луб`янське» припинена за судовим рішенням. В довідках Синельниківської районної ради від 16.08.2019 року № Р-217 зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу імені Калініна ( КСП Калініна) у відомостях нарахування заробітної плати з червня 1985 року по травень 1999 року ОСОБА_1 значиться трактористом ( у 1986, 1987, 1989, 1993, 199 1999 р.). Інші документи, підтверджуючі роботу заявника, на посаді тракториста та безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на розгляд і надавались. Загальний стаж позивача становить 26 років 10 місяців 10 днів, пільговий ста на посаді тракториста становить 14 років 09 місяців 09 дні. Зважаючи на недостатність стажу позивачу відмовлено в призначені пенсії як трактористу -машиністу відповідно до статті 114 розділу XIV «Пенсійне забезпечені окремих категорій громадян» Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".
З урахуванням наведеного, головне управління пенсійного фонду України у задоволенні позовних вимог просило відмовити.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
23 серпня 2019 року позивач звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підставі п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з досягненням 55 років.
Рішенням комісії по розгляду питань, пов`язаних з призначенням пенсій при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 17.10.2019 року № 16 було вирішено про зарахування періодів роботи з 01.01.1986 року по 31.12.1987 рік, з 01.01.1989 року по 31.12.1989 рік, з 01.01.1993 року по 31.12.1993 рік, з 01.01.1998 року по 31.05.1999 рік до пільгового стажу відповідн до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а в зарахувані інших періодів роботи з 28.06.1985 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1990 по 31.12.1992 р, з 01.01.1994 року по 31.12.1997 рік до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванн» було відмовлено.

Зокрема, в даному рішенні зазначено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 працював трактористом з 28.06.1985 р. по 01.06.1999 р. в колгоспі ім. Калініна, яке переєстровано у КСП та реорганізовано у приватне підприємство «Луб`янське».

В трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, а саме не зазначено про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Державна реєстрація КСП «Луб`янське» припинена за судовим рішенням.

У такому випадку підтвердження стажу роботи відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 проводиться комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгова умовах.

В довідках Синельниківської районної ради від 16.08.2019 № Р-217 зазначено, що в документах архівного фонду колгоспу ім. Калініна (КСП «Калініна») у відомостях нарахування заробітної плати з червня 1985 року по травень 1999 року ОСОБА_1 значиться трактористом: у 1986,1987,1989,1993,1998,1999.

Інші документи, підтверджуючі роботу заявника, на посаді тракториста та про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції на розгляд комісії не надані.

За таких обставин, комісією прийнято рішення про підтвердження періодів роботи 01.01.1986 по 31.12.1987, з 01.01.1989 по 31.12.1989, з 01.01.1993 по 31.12.1993, з 01.01.1998 по 31.05.1999 років для зарахування до пільгового стажу відповідно до ст. 114 Закону Україн "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, листом головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06 листопада 2019 року № 388/03.23-11 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В даному листі зазначено, зокрема, що періоди роботи: з 01.06.1999 р. по 01.02.2007 р., з 05.02.2008 р. по 17.11.2008 р. та з 01.05.2009 р. по 01.05.2011 р. на посаді такториста у С(Ф)Г РОЙ - зараховані до пільгового стажу, а згідно наданих позивачем документів та з урахуванням протоколу комісії від 17.10.2019 №29 загальний страховий стаж станом на 23.08.2019 року становить 26 років 10 місяці 10 днів, в тому числі пільговий стаж на посаді тракториста становить 14 років 9 місяців 19 днів.

Позивач, вважаючи, що рішення пенсійного органу щодо відмови йому у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Пенсійне забезпечення» з урахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є неправомірними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України соціальні права позивача на пенсійне забезпечення, звернувся до суду з даним позовом.

Суд, розглянувши справу по суті, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообовязковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженимпостановою КМУ від 12.08.1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01.01.2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління ПФУ від 18.06.2014 року № 10-1, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.

Частиною 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 56 Закону України від 54.11.1991 р. № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 27 років 6 місяців, з них не менше 20 років на зазначеній роботі

Аналогічний зміст містить п. "в" ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року №18-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за №1231/13105 (надалі Порядок № 18-1).

Пунктом 11 Порядку № 18-1 передбачено, що для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: довідку про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідку про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

За змістом пунктів 1, 2 роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України № 7 від 20 січня 1992 року "Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства" відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.

До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо) /пункт 1/.

Трактористи допоміжних сільських господарств, які не мають самостійного балансу і знаходяться в складі промислових, будівельних, транспортних та інших підприємств і організацій, мають право на пільгову пенсію при виконанні умов, передбачених пунктом 1 цього роз`яснення /пункт 2/.

Зі змісту довідки встановленої форми згідно додатку до цього роз`яснення слідує, що в ній повинно бути зазначено періоди роботи трактористом-машиністом та те, що він був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду в рослинництві або протягом календарного року в тваринництві, і вказано, що зазначені періоди зараховуються до стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з пунктом "в" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Виходячи з положень зазначених норм, визначальними обставинами для визначення пільгового стажу є встановлення фактів роботи позивача на посаді тракториста-машиніста та його безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005 року, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У вищевказані спірні періоди роботи позивача діяли Списки, затверджені Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956, Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, відповідно до яких, професії, за якими працював позивач у вказані ним періоди, віднесені до Списку № 2.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.1 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 року №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Пункт 2 вказаних Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників регламентує, що трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу.

Згідно абзацу 2 пункту 2 Основних положень про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, трудові книжки колгоспників раніше встановленого взірця обміну на нові не підлягають.

Всі записи в трудовій книжці підтверджуються у всіх розділах за час роботи на колгоспі з підписом керівника колгоспу або спеціально уповноваженого правління колгоспу особи та печатки (п.6).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13).

Так у п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, також визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до вказаного вище Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За правилами п.3 Порядку №637 в редакції станом на час звернення позивача до управління Пенсійного фонду України, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за № 383, визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка.

Разом з тим, для підтвердження пільгового стажу лише на підставі трудової книжки існує певна вимога, визначена в абз.4, 5 п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 № 58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.93 за № 110, згідно яких якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Виходячи з наведених правових норм, суд зазначає, що первинні документи вимагаються лише у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що належать до списку №1 або списку № 2.

Відповідно до трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 НОМЕР_2 (дата заповнення 13.04.1988 р.), копія якої знаходиться в матеріалах справи, позивач:

- 28.06.1985 року прийнятий на посаду тракториста бригади № 1 КСП «Калініна»;

- 01.06.1999 року - звільнений з роботи за власним бажанням з КСП «Калініна»;

- 01.06.1999 року - прийнятий в СФГ «Рой» механізатором;

- 01.06.1999 року - прийнятий в СФГ «Рой» трактористом в тракторну бригаду № 3 по забезпеченню кормами ВРС;

- 01.02.2007 року - звільнений за згодою сторін;

- 09.02.2007 року - розпочато виплати допомоги по бещробіттю;

- 03.08.2008 року - закінчено виплати допомоги по бещробіттю;

- 05.02.2008 року - прийнятий трактористом;

- 17.11.2008 року - звільнений за згодою сторін з СФГ «Рой»;

- 01.05.2009 року - прийнятий трактористом в СФГ «Рой»;

- 01.05.2011 року - звільнений за власним бажанням з СФГ «Рой та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції.

Таким чином, суд зазначає, що відомості, які містяться у трудовій книжці позивача, в повній мірі визначають право позивача на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2. При цьому зазначені записи в трудовій книжці позивача в установленому порядку недійсними не визнані.

Крім того, в трудовій книжці міститься посилання на відповідні накази, як на підставу внесення записів, вони завірені підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, тобто оформлені належним чином.

Отже, суд зазначає, що відповідачем не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці, а також не надано доказів того, що позивач не працював на відповідному підприємстві або відповідні періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до загального стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пільгове пенсійне забезпечення.

Приймаючи до уваги, що стаж роботи позивача у відповідний період, підтверджений оформленими належним чином записами про займану посаду у його трудовій книжці, суд робить висновок, що за відсутністю первинних документів, позивач не може бути позбавлений за викладених причин права на призначення пенсії на пільгових умовах.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку № 22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.

Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.

Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу. Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів роботи позивача, а саме з 28.06.1985 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1990 р. по 31.12.1992 р., з 01.01.1994 року по 31.12.1997 рік на посаді тракториста, оскільки вони підтверджені ним належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що трудова книжка позивача є належним чином оформленою, містить всі необхідні записи, суд вважає відсутніми підстави для відмови у призначенні позивачеві пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «в» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і, враховуючи завдання та принципи адміністративного судочинства, рішення головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо відмови позивачу в зарахуванні пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протиправним.

Частиною 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що позивачем за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру сплачено судовий збір в розмірі 768,40 гривень, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься квитанція № КП-401/1 від 10.12.2019 року.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовна заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про зобов`язання вчинити певні дії - задоволити.

Визнати протиправним рішення комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах при головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 17 від 17.10.2019 року.

Визнати протиправною відмову головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в призначені пільгової пенсії з 23.08.2019 року.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію з 23.08.2019 року згідно поданої заяви та доданих документів із врахуванням періодів роботи з 28.06.1985 року по 31.12.1985 року, з 01.01.1988 року по 31.12.1988 року, з 01.01.1990 р. по 31.12.1992 р., з 01.01.1994 року по 31.12.1997 рік на посаді тракториста, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук