Справа № 540/1862/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/1862/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача: Михайлюти О.О.

відповідача: Ігнатова Д.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі,

встановив:

09 вересня 2019 року до суду надійшов адміністративний позов Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (далі - позивач, Харківський національний університет Повітряних Сил ім. І. Кожедуба) до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому позивач, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.01.2020 р., просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба суму у розмірі 416 514,36 грн. на відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання.

Ухвалою суду від 19.09.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 22.11.2019 року вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження, призначено підготовче засідання на 17.12.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2019 року відкладено підготовче засідання до 09.01.2020 року.

Ухвалою суду від 09.01.2020 року відкладено розгляд справи на 14 січня 2020 р. о 15:00 год., визнано обов`язковою явку в судове засідання представника Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба.

Протокольною ухвалою суду від 14.01.2020 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 17.01.2020 р. о 09.15 год.

В підготовчому судовому засіданні 17.01.2020 р. проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Як встановлено судом, 17.01.2020 р. представником відповідача надано заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем місячного строку звернення до суду з даним позовом, яка ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду у постанові від 24.12.2019 року по справі № 824/284/19-а.

Представник позивача у підготовчому засіданні 17.01.2020 року щодо вказаної заяви пояснила, що підстави пропуску позивачем строку звернення до суду викладені у змісті позовної заяви, додаткові обставини щодо поважності причин у позивача відсутні.

Вирішуючи питання щодо залишення позову без розгляду внаслідок застосування наслідків пропущення позивачем строку звернення до суду, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України)

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду врегульовано статтею 123 КАС України.

Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву. ( ч. 1 -2 ст. 123 КАС України).

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. ( ч. 3 ст. 123 КАС України).

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду справи судом неодноразово вирішувались питання щодо визнання поважними причин пропуску строку звернення Харківського національного університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба до суду з даним позовом.

Так, ухвалою суду від 19.09.2019 року про відкриття провадження в адміністративній справі суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем тримісячного строку на звернення до суду з даним позовом з огляду на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 грудня 2018 року по справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18 ) відступити від правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постановах, зокрема, від 14 березня 2018 року в справі № 461/5577/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, а має вирішуватися судами за правилами ЦПК, та зробила висновок, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Разом з тим, суд вказує, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як встановлено судом, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з його утриманням під навчання у Харківському національному університеті повітряних сил імені Івана Кожедуба в період з 08.08.2014 р. по 28.09.2018 р.

При цьому, звернувся до суду 06 вересня 2019 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України суд при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин зобов`язаний враховувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено судом, у постанові Верховного Суду від 24.12.2019 р. по справі № 821/284/19-а касаційна інстанція дійшла висновку, що спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19 та у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 340/685/19.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого частиною 5 статі 122 КАС України.

При цьому, суд зазначає, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Згідно прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як вбачається з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та підтверджено представником позивача під час розгляду справи, позивач обґрунтовує поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом зміною позиції Верховного Суду щодо підсудності даної категорії справ, а саме, з постанови Луганського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 року позивачу стало відомо про розгляд вказаних позовних вимог в порядку адміністративного судочинства. Натомість, за позицією позивача, з 2007 року Харківський університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба постійно здійснював позовну роботу та забезпечував відшкодування державних витрат на утримання курсантів під час навчання в порядку цивільного судочинства в межах 3-х річного строку позовної давності.

Отже, про існування постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (у якій Велика Палата відступила від своїх висновків) позивач дізнався з постанови Луганського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2019 року, яку отримав 19.06.2019 р.

Разом з тим, суд відмічає, що з позовом до суду позивач звернувся лише 06 вересня 2019 р., при цьому, доказів на підтвердження неможливості звернення до суду у період з 19.07.2019 р. по 06.09.2019 року позивачем до суду надано, а представником позивача в підготовчому засіданні повідомлено про відсутність будь-яких інших обставин щодо поважності причин пропуску строку такого звернення.

При цьому, суд зазначає, що наведені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду мають суб`єктивний характер та не позбавляли останнього можливості звернутись до суду з даним позовом у встановлені КАС України строки.

Пояснення представника позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду з посиланням на великий об`ємом роботи університету по підготовці позовних заяв до суду про відшкодування витрат протягом 2018-2019 років суд вважає необґрунтованим, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень, що здійснює свою діяльність на професійній основі, а тому питання внутрішньої організації виконання роботи його працівниками не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають звернутися до суду в межах встановленого законодавством строку.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі №820/4485/16.

Таким чином, з позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що жодних належних та допустимих доказів щодо причин пропуску строку вчасного звернення до адміністративного суду з вказаним адміністративним позовом, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом, позивач не вказує і не надає, та відповідно судом не встановлено обставин, що свідчать про наявність об`єктивних перешкод для подання позову у встановлений законодавством строк, а отже відсутні підстави для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», Європейська Конвенція «Про захист прав людини і основоположних свобод» і практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Однак, у справі «Мушта проти України» ЄСПЛ нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та переслідувати легітимну мету, враховуючи розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

При цьому, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Також суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, а інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Крім того, у рішенні від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом і ним не надано суду належних обґрунтувань та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122-123,183, 240, 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба (місце знаходження 61023, м. Харків, вул. Сумська, 77/79, , e-mail ) до ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі - залишити без розгляду.

Ухвалу надіслати особам, які беруть участь у справі.

Роз`яснити позивачу, що постановлення ухвали про залишення без розгляду не позбавляє його права звернутись до суду повторно в загальному порядку, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22 січня 2020 року.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 106020000