Справа № 520/12724/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

22.01.2020р. справа №520/12724/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання з повідомленням (викликом) осіб справу за позовом

Головного управління ДПС у Харківській області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудсток"
простягнення 497970,37 грн. податкового боргу, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 26.11.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 27.11.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 28.12.2019 р.

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління ДПС у Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, позивач, контролюючий орган, адміністративний орган, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення з ТОВ "Вудсток" 497.970,37 грн. коштів за податковим боргом.

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань, а також з оплати податкових повідомлень-рішень. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вудсток" (далі за текстом - платник, ТОВ), правом на подання письмового відзиву на позов не скористався, хоча про відкриття провадження у справі повідомлявся судом належним чином і вчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

До заявленої владним суб`єктом до стягнення суми коштів у 497 970,37 грн. структурно входять платежі: за військовим збором - заборгованість по оплаті податкового повідомлення-рішення №7 на загальну суму 28.429,59грн. (основний платіж - 16.093,86грн., штраф - 9.860,45грн., пеня - 2.475,28грн.); за податком на доходи фізичних осіб - заборгованість по оплаті податкового повідомлення-рішення №7 від 24.07.2019р. на загальну суму 375.949,49грн. (основний платіж - 227.551,04грн.; штраф - 119.103,20грн., пеня - 29.805,25грн.) та податкового повідомлення-рішення №7 від 24.07.2019р. на суму 510,00 грн. штрафу; за пенею за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності - заборгованість по оплаті рішення № від 07.07.2017р. про нарахування 1.020,00 грн. штрафу та рішення № від 07.07.2017р. про нарахування 81.740,43 грн. пені; за податком на прибуток підприємств - заборгованість по оплаті самостійно задекларованих податкових зобов`язань згідно з податковою декларацією від 01.03.2019 р. №16322223 на загальну суму 7.380,00грн.; заборгованість по оплаті податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2018 р. про нарахування 318,65 грн. штрафу та по оплаті податкового повідомлення-рішення № від 14.05.2018 р. про нарахування 1.020,00 грн. штрафу; за податком на майно у формі плати за землю - заборгованість по оплаті штрафних санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 19.09.2018 р. на суму 2.418,70 грн. та № від 18.02.2019 р. на суму 3,56грн.

Податковою адресою відповідача є вул. Велика Панасівська, буд. 208, м. Харків, 61017. Усі згадані рішення контролюючого органу були направлені саме за цією адресою або вручені представнику підприємства особисто.

Так, податкові повідомлення рішення від 07.07.2017 р. № та № були отримані того ж дня ОСОБА_2- заступником директора відповідача, про що свідчить її особистий підпис.

Податкові повідомлення-рішення від 14.05.2018 р. № та № було направлено засобами поштового зв`язку і одержано ОСОБА_2 06.06.2018 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Податкове повідомлення-рішення від 18.02.2019 р. № було направлено засобами поштового зв`язку і одержано ОСОБА_2 01.03.2018 р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Податкові повідомлення-рішення від 19.09.2019 р. № було направлено засобами поштового зв`язку, проте не повернуто без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Отже, останнє з перелічених податкових повідомлень-рішень вважається одержаним платником за правилами абз.6 п.42.4 ст.42, абз.3 п.58.3 ст.58 та абз.1 п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України.

У період виконання райДПІ функцій контролюючого органу (тобто до 01.01.2017 р.) ДПІ у Ленінському районі м. Харкова були складені і вручені відповідачу перша податкова вимога №1/190 від 31.03.2009 р. та друга податкова вимога №2/383 від 16.08.2010 р.

Згідно з листом контролюючого органу від 09.12.2019р. податковий борг відповідача з указаних дат існував постійно і безперервно.

Стверджуючи про наявність підстав для виконання податкового обов`язку боржника у примусовому порядку, контролюючий орган ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011 р. таким законом є Податковий кодекс України.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов`язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб`єкта владних повноважень з огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України входять обставини: 1) реального існування зобов`язаної особи як суб`єкта права, 2) виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 3) доведення до відома зобов`язаної особи факту виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 4) виконання публічного обов`язку в добровільному порядку, 5) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов`язку в примусовому порядку, 6) існування заборгованості з виконання публічного обов`язку, 7) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Стосовно заявленої суб`єктом владних повноважень вимоги про стягнення коштів, яка ґрунтується на самостійно задекларованих податкових зобов`язаннях, суд зазначає, що згідно з загальним правилом п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правила обчислення та оплати податку на прибуток визначені, зокрема, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, де указано, що податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Відповідно до п.137.4 ст.137 цього ж кодексу податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік. При цьому податкова декларація розраховується наростаючим підсумком. Податковий (звітний) період починається з першого календарного дня податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

Відтак, строк оплати податку на прибуток визначений загальним правилом п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України і складає 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Визначені рішеннями контролюючого органу зобов`язання підлягають сплаті за строком згідно з п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України, а саме: у 10 календарних днів від дня отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку оскарження - у 10 календарних днів за днем узгодження, яким є або день закінчення процедури адміністративного оскарження (п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України), або день набрання законної сили судовим рішенням у справі про скасування рішення контролюючого органу (п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України).

У такі ж строки відповідно до ст. 113 Податкового кодексу України підлягають оплаті і рішення контролюючого органу про застосування штрафів.

Щодо військового збору слід застосовувати п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, яким тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згадані строки у спірних правовідносинах збігли, доказів виконання особою податкового обов`язку у добровільному порядку матеріали справи не містять, доказів припинення податкового обов`язку з інших підстав судом не виявлено.

Відносно суми податкового боргу за податковими повідомленнями-рішеннями суд зазначає, що приєднаними до справи документами підтверджено, що рішення контролюючого органу були направлені на правильну податкову адресу платника податків у розумінні ст.ст. 42, 45, 58 Податкового кодексу України.

Платник перелічених податкових повідомлень-рішень до суду або вищого за рівнем контролюючого органу не оскаржив, платежів за цими рішеннями по строку згідно з п.57.3 ст.75 та ст. 113 Податкового кодексу України не провів.

Строк оплати визначених контролюючим органом грошових зобов`язань, а також нарахованих контролюючим органом штрафів передбачений абз.1 п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України і складає 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

Доказів існування підстав для визначення цих строків за правилами абз.2 п.57.3 ст.57 у кореспонденції з приписами п.56.16 ст.56 або 56.18 ст.56 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

Продовжуючи розгляд справи, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу нарахування пені унормовані приписами ст. 129 Податкового кодексу України.

Проте, у ході розгляду справи судом з`ясовано, що пеня була нарахована контролюючим органом у спосіб прийняття податкових повідомлень-рішень.

Відтак, правовою підставою для оплати пені у даному випадку слід вважати не положення ст.129 Податкового кодексу України, а приписи ст.ст.54 і 58 Податкового кодексу України.

З огляду на викладені вище міркування, обов`язок по оплаті пені підлягає виконанню платником, але доказів такого виконання до матеріалів справи сторонами не подано.

Дослідивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених законом строків виконання податкового обов`язку, але фактичних даних, котрі б засвідчували припинення податкового обов`язку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень ст.ст. 37, 38, 101, 102 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

У зв`язку із цим, за правилами п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 та п. 57.1, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України за переліченими деклараціями (розрахунками) та податковими повідомленнями-рішеннями виник податковий борг.

У період виконання райДПІ функцій контролюючого органу (тобто до 01.01.2017 р.) ДПІ у Ленінському районі м. Харкова були складені і вручені відповідачу перша податкова вимога №1/190 від 31.03.2009 р. та друга податкова вимога №2/383 від 16.08.2010 р.

На виконання вимог ст. 9 КАС України у цілях з`ясування об`єктивної істини по справі суд витребував від контролюючого органу відомості з приводу припинення або продовження дії згаданих податкових вимог.

Наданим контролюючим органом листом від 09.12.2019 р. засвідчені обставини постійного і безперервного існування податкового боргу відповідача.

З відомостей автоматизованої системи документообігу суду судом також встановлено, що обставини безперервного існування податкового боргу відповідача підтверджуються також судовими рішеннями Харківського окружного адміністративного по справах №2а-2938/11/2070, №2а-10034/12/2070, №820/19424/14, №820/9358/15, №820/868/17.

Спору з приводу застосування п. 87.9 ст.87 Податкового кодексу України між учасниками справи не існує.

Запроваджений ст. 102 Податкового кодексу України присікальний строк давності у спірних правовідносинах не сплинув.

Передбачена ст. 95 Податкового кодексу України черговість реалізації управлінської функції контролю за своєчасністю розрахунків Головним управлінням дотримана.

Існування невиконаного податкового обов`язку особи підтверджено наявною у справі роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.ст. 73-76 КАС України є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом невиконаного податкового обов`язку з боку відповідача.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов`язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь державного бюджету України або доказів виконання такого обов`язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно не виявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою прав та інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить задовольнити, стягнувши заявлену до стягнення суму податкового боргу.

Розподіл судових витрат необхідно провести за правилами ст. 139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вудсток" (ідентифікаційний код - 31150210; місцезнаходження - 61017, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 208) на користь державного бюджету України кошти за податковим боргом у сумі 497 970 (чотириста дев`яносто сім тисяч дев`ятсот сімдесят) грн. 37 коп.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.