Справа № 640/1099/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року Справа № 640/1099/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Кураш Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу управління Держпраці у Рівненській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еколл»

до управління Держпраці у Рівненській області,

третя особа, яка не заявляє

самостійні вимоги

на предмет спору: компанія «Екселленд Холдінгс ЛТД»

про визнання протиправними та скасування

постанови і припису,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколл» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Рівненській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: компанія «Екселленд Холдінгс ЛТД» про визнання протиправними та скасування:

- постанови від 20.12.2018 № РВ544/951/000537/ТД-ФС про накладення штрафу;

- припису від 17.12.2018 № РВ544/951/АВ/П.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що фізичні особи, які за твердженням контролюючого органу допущені позивачем до роботи без укладання трудових договорів, перебували з позивачем у правовідносинах на підставі оформлення цивільно-правових угод, що виключає підстави для притягнення ТОВ «Еколл» до відповідальності.

Також судом зазначено, що умови праці залучених працівників врегульовано договором про надання послуг аутсорсингу та аутстаффінгу персоналу від 22.10.2018, укладеним між позивачем та Компанією «Екселленд Холдінгс ЛТД» (Кіпр).

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, наполягаючи на порушенні позивачем законодавства про працю та зазначаючи, що цивільно-правовий договорів про надання послуг за своїм цільовим призначенням та юридичним характером спрямований на отримання конкретного кінцевого результату наданої послуги, а трудовий договір - на врегулювання процесу виконання певної роботи.

При цьому, апелянт вважає, що за виниклих правовідносин позивач був зобов`язаний укласти з працівниками саме трудові договори, але такого обов`язку не виконав.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 відмовлено в задоволенні клопотання управління Держпраці у Рівненській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на безпідставності доводів апелянта, стверджуючи, що правомірно оформлював правовідносини зі своїми працівниками шляхом укладання цивільно-правових договорів, що зумовлено специфікою його діяльності (call-центр) і що законодавством не заборонено оформлення правовідносин у такий спосіб.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до наказу Управління Держпраці у Рівненській області від 22.11.2018 № 1382 та направлення на проведення інспекційного відвідування від 22.11.2018 №1203-Н/09-27 уповноваженими представниками проведено інспекційне відвідування ТОВ «Еколл» з питань додержання законодавства про працю.

За результатами інспекційного відвідування відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення та акт від 28.11.2018 № РВ544/951/АВ, в якому зафіксовано порушення позивачем частини третьої статті 24 КЗпП України, а саме, що 44 фізичні особи допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі висновків зазначеного акта відповідачем винесено припис від 17.12.2018 № РВ544/951/АВ/П про усунення виявлених порушень.

20.12.2018 відповідачем винесено постанову № РВ544/951/000537/ТД-ФС про накладення на ТОВ «Еколл» штрафу за порушення вимог частини третьої статті 24 КЗпП України (за допуск до роботи 38-ми фізичних осіб без належного оформлення трудових правовідносин) у розмірі 4 244 220, 00 грн.

Вважаючи зазначений припис та постанову протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2013 № 509, (далі - Порядок 509).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Використання примусової праці забороняється. Особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Право на працю в Україні реалізується переважно шляхом укладання трудового договору між працівником та роботодавцем.

У ч. 1 ст. 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У ст. 1 Закону № 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтями 901, 902 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, законодавством регламентовано відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудового договору.

При цьому, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений. Він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Таким чином, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29.09.2018 у справі №822/723/17, від 13.06.2019 у справі № 1840/2507/18, від 10.10.2019 у справі № 1840/2505/18 та, відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, є обов`язковими для колегії суддів при розгляді цієї справи.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що під час здійснення відповідачем інспекційного відвідування ТОВ «Еколл» були виявлені працівники, які виконували трудові функції у діяльності підприємства за відсутності укладених з ними трудових договорів.

При цьому, доводи позивача про те, що такі працівники були підібрані Компанією «Екселленд Холдінгс ЛТД» на підставі договору про надання послуг аутсорсингу та аутстаффінгу та діяли на підставі цивільно-правових угод апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів цієї справи, вказані працівники виконували саме трудові функції в діяльності ТОВ «Еколл» - виконували завдання операторів телефонного зв`язку, що обумовлені специфікою його діяльності, та не є послугами, які надаються за цивільно-правовими договорами про надання послуг у розумінні чинного законодавства.

З огляду на це, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач був зобов`язаний укласти із зазначеними працівниками саме трудові договори, але такого обов`язку не виконав, що свідчить про правомірність притягнення його до відповідальності шляхом прийняття Управлінням Держпраці в Рівненській області постанови від 20.12.2018 № РВ544/951/000537/ТД-ФС про накладення штрафу та припису від 17.12.2018 № РВ544/951/АВ/П.

Посилання представника позивача на те, що при проведенні іншої перевірки управлінням Держпраці в Чернігівській області не було встановлено порушень у діяльності позивача та, зокрема, визнано правомірним оформлення правовідносин х працівниками цивільно-правовими угодами, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі обставини не відносяться до предмету спору саме в цій справі, не стосуються безпосередньо спірних правовідносин та не мають преюдиціального значення у розумінні чинного законодавства для вирішення цієї справи.

Надаючи оцінку всім доводам обох сторін, судова колегія приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Отже, судом першої інстанції було ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга управління Держпраці у Рівненській області підлягає задоволенню, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року - скасуванню, адміністративний позов - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Держпраці у Рівненській області - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 жовтня 2019 року - скасувати.

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Еколл» до управління Держпраці у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: компанія «Екселленд Холдінгс ЛТД» про визнання протиправними та скасування постанови і припису - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 21 січня 2020 року.

Головуючий суддя

Судді: