Справа № 260/1620/19
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

22 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 260/1620/19 пров. № А/857/649/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Старунського Д. М.
суддів -Большакової О. О.
Качмара В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 260/1620/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Дмитра Андрійовича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу.

Не погодившись із прийнятим рішенням, представник позивача Сідун О.С. подала апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини першої статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України») сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, зокрема з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Особливості представництва в адміністративному судочинстві передбачено, серед іншого, частиною четвертою статті 59 КАС України, згідно з якою повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру й адвокатську діяльність».

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів (далі - «Положення»), затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року №?36, що чинне в частині визначення форми ордера до 1 січня 2022 року, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Зазначена норма узгоджується з імперативною вимогою частини четвертої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», положеннями статей 55, 57 КАС України, що спрямовані на забезпечення інтересів особи, яка прийняла рішення брати участь у судовому процесі через представника, гарантування захисту її інтересів цим представником у межах наданих йому повноважень, що забезпечує справедливе й ефективне судочинство.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру, виданого на ведення справи в суді, або довіреністю.

З матеріалів справи видно, що адвокат Сідун О.С. надала копію довіреності щодо представництва інтересів ОСОБА_1, складеної, виданої та підписаної директором Ужгородського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги Давиденком Михайлом Миколайовичем. Разом з тим, копія цієї довіреності засвідчена не завірена у встановленому законом порядку, а відтак не може бути тим документом, що посвідчує право Сідун О.С. на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді.

Згідно частини п`ятої статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що можливості посвідчення відповідності оригіналу копії ордеру або довіреності самостійно адвокатом положеннями КАС України й Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено.

На підставі вищезазначеного колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підписана адвокатом Сідун О.С. за відсутності належних доказів на підтвердження повноважень такої особи на здійснення представництва ОСОБА_1 та права підпису процесуальних документів, які подаються до суду.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини сформульовану в рішеннях від 20 травня 2010 року в справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), де зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися в часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, оскільки вона підписана особою, яка не підтвердила свої повноваження щодо підписання такої скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 296, 297, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 260/1620/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Д. М. Старунський
судді О. О. Большакова
В. Я. Качмар