Справа № 160/6190/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/6190/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Одеської митниці Державної фіскальної служби

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року (суддя Бондар М.В.) по справі №160/6190/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ТОВ «АТБ-Маркет» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000223/2 від 02.02.2019 року;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2019/00090 від 02.02.2019 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року позов задоволено.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року вирішено питання про розподіл судових витрат та стягнуто на користь ТОВ «АТБ-Маркет» судовий збір у розмірі 3842грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову ТОВ «АТБ-Маркет» у стягненні витрат на правничу допомогу. Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000грн. є завищеним та неспівмірним зі складністю справи та її значенням для сторін.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити додаткове рішення суду без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До

витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що після ухвалення судом першої інстанції рішення, позивач звернувся із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

За наслідками розгляду заяви, судом першої інстанції ухвалено рішення, яким присуджено позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС судові витрати:

судовий збір у розмірі 3842грн.;

витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн.

Надаючи оцінку додатковому рішення суду першої інстанції, на предмет його законності та обґрунтованості, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Щодо судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні із позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3842грн, що підтверджується платіжним дорученням №622097 від 03.07.2019р.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору в сумі 3842грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової (правничої) допомоги №08/02-19/1 від 08.02.2019 року, який укладено між Адвокатським об`єднанням АЛЬЯНС та ТОВ АТБ-МАРКЕТ.

Інтереси ТОВ АТБ-МАРКЕТ у справі №160/6190/19 представляє адвокат Галкіна Ірина Вячеславівна, що здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП №4154 від 26.02.2019 року та є працівником Адвокатського об`єднання АЛЬЯНС.

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору за надання об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт щомісячно сплачує об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою сторін залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої об`єднанням клієнту у звітному місяці, та зазначається в акті здавання-приймання наданих послуг за звітний місяць, підписаному обома сторонами.

Згідно з додатковою угодою від 02.04.2019 року №02/04/19-ЗВ до договору №08/02-19/1 від 08.02.2019 року сторони домовились про те, що з метою визначення вартості професійної правової (правничої) допомоги, що надавалася об`єднанням клієнту у конкретній судовій справі, сторони погоджують протокол, що міститиме детальний опис послуг, що надавалися у конкретній судовій справі та їх вартість.

01.10.2019 року сторонами складено протокол №01/10/19 від 01.10.2019 року погодження детального опису робіт (наданих послуг) та їх вартості, що надавалися АО АЛЬЯНС у рамках судової справи №160/6190/19.

У вказаному протоколі від 01.10.2019 року наведено розрахунок послуг:

- підготовка та направлення 04.07.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви (сума 3000 грн.);

- підготовка та надсилання засобами поштового зв`язку відповіді на відзив на позовну заяву відповідачу та подання його в суд 22.08.2019 року (сума 2500 грн.);

- аналіз судової практики (500 грн.);

- збір та аналіз документів, які є письмовими доказами по справі, а також їх оформлення (700 грн.);

- консультація клієнта (500 грн.);

- складення розрахунку судових витрат, які були понесені та заяви про судові витрати (300 грн.);

- участь у 4-х судових засіданнях у справі №160/6190/19 (2500 грн.).

Всього сума наданих послуг складає 10000 грн.

Між ТОВ АТБ-МАРКЕТ та АО АЛЬЯНС на виконання умов договору №08/02-19/1 від 08.02.2019 року складені відповідні акти здавання-приймання наданих послуг від 31.07.2019 року, від 31.08.2019 року, від 30.09.2019 року.

Позивачем здійснена оплата наданих по договору №08/02-19/1 від 08.02.2019 року послуг з правової (правничої) допомоги, що підтверджується платіжними дорученнями №39191 від 05.08.2019 року, №309072 від 04.09.2019 року, №191406 від 04.10.2019 року, №191407 від 04.10.2019 року.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції, в повній мірі, суд апеляційної інстанції не може погодитися з таких підстав.

Щодо наданого позивачем розрахунку послуг, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що зазначені позивачем послуги, у повному обсязі, не є конкретизованими, що не дозволяє надати оцінку визначеній вартості таких послуг.

Так позивачем зазначено, що вартість таких послуг, як підготовка та направлення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви, становить 3000 грн. Отже зазначену послугу складають такі дії, як підготовка позову так і направлення позову до суду. При цьому розрахунок не містить інформації щодо вартості кожної із послуги, як не містить і інформації про зміст такої послуги, як направлення позову до суду.

Аналогічне стосується і такої послуги як підготовка та надсилання засобами поштового зв`язку відповіді на відзив на позовну заяву відповідачу та подання його в суд 22.08.2019 року, вартість якої визначена у розмірі 2500 грн.

Отже наданий позивачем розрахунок, у повній мірі, не дозволяє зробити висновок щодо обґрунтованості визначеної вартості наданих послуг.

Крім цього суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Позивачем доведено суду надання йому адвокатом юридичних послуг.

Втім, вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні, оскільки правові питання щодо визначення митної вартості товарів чітко врегульовані Митним кодексом України, в контексті положень якого і надавалась оцінка оскаржуваним рішенням відповідача.

За переконанням суду заявлені до відшкодування позивачем витрати в сумі 10000,0грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із неправомірними рішеннями відповідача, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,0 грн.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду першої інстанції, в частині визначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягав стягненню на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської Митниці ДФС задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі №160/6190/19, в частині присудження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,0грн. змінити, виклавши резолютивну частину судового рішення, в цій частині, в наступній редакції:

«Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,0грн.».

В іншій частині Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року по справі №160/6190/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, які визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 21.01.2020р.

Повне судове рішення складено 22.01.2020р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк