Справа № 620/2308/19
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2308/19 Суддя (судді) першої інстанції: Ткаченко О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко Ю.А., Собківа Я.М.

за участю секретаря Скидан С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України

на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року

у справі №620/2308/19 (розглянуто у відкритому судовому засіданні)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів"

до відповідача Державної служби геології та надр України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернулося Приватне акціонерне товариство "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" (надалі - ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів", позивач) з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (надалі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати припис Державної служби геології та надр України від 16.11.2018 № 87/2410 в частині надання вказівки ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" усунути порушення у сфері надрокористування шляхом надання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинки для промислового освоєння та подання в письмовій формі підтвердження акту усунення цих порушень у строк до 17.12.2018;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 23.04.2019 № 125 в частині зупинення спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 № 2410, виданого Приватному акціонерному товариству "Новгород- Сіверський завод будівельних матеріалів";

- зобов`язати Державну службу геології та надр України поновити дію спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 № 2410 Приватному акціонерному товариству "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" шляхом видання наказу відповідно до п. 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що підставою для прийняття спірного наказу стало невиконання в установлений строк вимог припису щодо усунення порушень законодавства та порушення надрокористувачем умов користування надрами. Стверджує, що позивачем вжито всіх засобів для виконання вимог припису. Позивач вважає, що наказ винесено з порушенням чинного законодавства, а тому останній підлягає скасуванню.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року задоволено позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів". Визнано протиправним та скасовано припис Державної служби геології та надр України від 16.11.2018 № 87/2410 в частині надання вказівки Приватному акціонерному товариству "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" усунути порушення у сфері надрокористування шляхом надання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами та акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинки для промислового освоєння та подання в письмовій формі підтвердження акту усунення цих порушень у строк до 17.12.2018 року. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної служби геології та надр України від 23.04.2019 № 125 в частині зупинення спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 № 2410, виданого Приватному акціонерному товариству "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів". Зобов`язано Державну службу геології та надр України (вул. Антона Цедика, 16, м. Київ, 03057, ) поновити дію спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 № 2410 Приватному акціонерному товариству "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" шляхом видання наказу відповідно до п. 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням щодо задоволення позовних вимог, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт обґрунтовує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Крім того, апелянт звертає увагу, що позивачем систематично порушуютьсявимоги Північного Міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю щодо надання матеріалів, які підтверджують факт усунення порушень які були встановлені у ході проведення державного геологічного контролю та підтверджується поданням №36 від 29.12.2018 року, в якому зазначено, що станом на 29.12.2018 року до Північного Міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю не надані матеріали, які підтверджують факт усунення порушень.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав викладених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу та зазначає, що судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про протиправність дій відповідача щодо прийняття спірного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи був належним чином повідомлений.

У відповідності до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із пункту 2 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку 21.11.2000 року, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вчинено запис за № 0000070. Основним видом діяльності за КВЕД позивача є: 23.52 Виробництво вапна та гіпсових сумішей (стор.73 том І).

На підставі спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 року №2410, виданого Держгеонадра, ПАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" набуло право видобування сировини, придатної для виробництва портландцементу, вапна будівельного та крейди меленої на території Новгород-Сіверського родовища, строком до 26.03.2036 року (стор. 12 том І).

Держгеонадра в особі Північного міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю у період з 13.11.2018 року по 26.11.2018 року проведено планову перевірку дотримання ПАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин, за результатами якої складено акт від 16.11.2018 року № 87/2410 (надалі - Акт перевірки) стор. 13-22 том І)).

В Акті перевірки зазначено наступні порушення:

- не надано План розвитку гірничих робіт на 2018 рік, погоджений в установленому порядку, чим порушено вимоги статті 51 Кодексу України про надра, статті 19 Гірничого закону України;

- не надані документи, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами (термін дії договору оренди закінчився 21.05.2017), чим порушено вимоги статті 125, 126 Земельного кодексу України, статті 18 Кодексу України про надра;

- не наданий акт про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинків для промислового освоєння, чим порушено вимоги статті 40 Кодексу України про надра, постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку передачі розвіданих родовищ корисних копалин для промислового освоєння № 114 від 14.02.1995 року, НПАОН 00.0-1.01-85;

- не виконується Угода про умови користування надрами від 07.02.2012 року № 2410 в частині: стаття 7 пункт 7.1 (надрокористувачем не подана до Держгеонадр щорічна інформація щодо стану виконання Програми робіт формою згідно з законодавством), чим порушено вимоги статті 24 Кодексу України про надра та постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами" №615 від 30.05.2011 року;

- не дотримується порядок державного обліку артезіанських свердловин (термін повірки лічильника води закінчився в червні 2017 року), чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку державного обліку артезіанських свердловин, облаштування їх засобами вимірювання об`єму видобутих підземних вод" №963 від 08.10.2012 року.

Так, Акт перевірки від 16.11.2018 року №87/2410 підписаний генеральним директором ПАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" ОСОБА_1 із зауваженнями, які вкладені в листі від 16.11.2018 року вих. № 168 (стор. 24-25 том І).

На підставі акта перевірки від 16.11.2018 року № 87/2410 Північним міжрегіональним відділом Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр виданий припис від 16.11.2018 року №87/2410, яким ПАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" зобов`язано у строк до 17.12.2018 року усунути порушення вимог законодавства у сфері надрокористування та подати в письмовій формі до Північного міжрегіонального відділу матеріали, які підтверджують факт усунення порушень (а.с.23).

На виконання вищевказаного припису позивачем направлено на адресу відповідача лист від 14.12.2018 року вих. № 197, в якому зазначив про усунення виявлених під час перевірки порушень, викладених в пунктах 1, 4, 5 та надав пояснення щодо виконання пунктів 2 та 3 зазначеного припису. Також, листом від 13.12.2018 року вих. № 196 позивач просив відтермінувати виконання пункту 3 оскаржуваного припису до створення міжвідомчої комісії та отримання акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинків для промислового освоєння (стор. 26, 27 том І).

Північний регіональний відділ Держгеонадр 29.12.2018 року звернувся до Департаменту державного геологічного контролю Держгеонадр з поданням № 36 про зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 26.03.2001 року № 2410, в якому зазначено, що станом на 29.12.2018 року вимоги оскаржуваного припису не усунуто (стор. 198 том І).

Наказом від 23.04.2019 року № 125 зупинено дію спеціального дозволу № 2410 від 26.03.2001 на підставі вищевказаного подання (стор. 31 том І).

Листом від 25.04.2019 № 7786/03/14-19 відповідач повідомив ПАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" про зупинення дії спеціального дозволу відповідно до наказу Держгеонадр від 23.04.2019 № 125 у зв`язку з не усуненням виявлених під час перевірки порушень (стор. 30, 31 том І).

Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаного наказу, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем повідомлено відповідача про усунення порушень зазначених в пунктах 1, 4, 5 акту перевірки та надав пояснення щодо не можливості виконання пунктів 2 та 3 не з вини позивача, а отже, судом першої інстанції зроблено висновок, що оскаржуваний наказ прийнято з порушенням вимог законодавства.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами статті 24 Кодексу України про надра користувачі надр зобов`язані: 1) використовувати надра відповідно до цілей, для яких їх було надано; 2) забезпечувати повноту геологічного вивчення, раціональне, комплексне використання та охорону надр; 3) забезпечувати безпеку людей, майна та навколишнього природного середовища; 4) приводити земельні ділянки, порушені при користуванні надрами, в стан, придатний для подальшого їх використання у суспільному виробництві; 4-1) надавати та оприлюднювати інформацію про загальнодержавні та місцеві податки і збори, інші платежі, а також про виробничу (господарську) діяльність, необхідну для забезпечення прозорості у видобувних галузях, відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України; 5) виконувати інші вимоги щодо користування надрами, встановлені законодавством України та угодою про розподіл продукції.

Статтею 60 Кодексу України про надра встановлено, що державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Відповідно до частини 1 статті 61 Кодексу України про надра державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним використанням надр України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Статтею 26 Кодексу України про надра визначено, що особливості і умови обмеження або припинення чи тимчасової заборони (зупинення) користування надрами відповідно до угоди про розподіл продукції визначаються Законом України "Про угоди про розподіл продукції".

Державна служба геології та надр України є центральним органом виконавчої влади, забезпечує реалізацію державної політики у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр та діє відповідно до Положення про Державну службу геології та надр України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2015 № 1174 (надалі - Положення).

Відповідно до п.п. 9, 10 Положення Держгеонадр України відповідно до покладених на неї завдань, видає, в установленому порядку, спеціальні дозволи на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), зупиняє та анулює. в установленому порядку дію спеціальних дозволів на користування надрами (у тому числі на користування нафтогазоносними надрами), поновлює їх дію у разі зупинення.

Згідно з підпунктом 12 пункту 4 Положення, Держгеонадра України, відповідно до покладених завдань, здійснює державний контроль за геологічним вивченням надр (державний геологічний контроль) та раціональним і ефективним їх використанням.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) передбачені Законом України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Питання надання спеціальних дозволів на користування надрами (далі - дозволи) у межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, а також визначення процедури продовження строку дії, переоформлення, зупинення дії чи анулювання дозволу та внесення до нього змін визначені Порядком надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 року № 615 (надалі - Порядок № 615).

Відповідно до пункту 22 Порядку № 615 дія дозволу зупиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Мінприроди, центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; 2) виникнення внаслідок проведення робіт, пов`язаних з користуванням ділянкою надр, безпосередньої загрози життю чи здоров`ю працівників або населення; 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища; 5) наявності підстав, передбачених Законом України "Про санкції"; 6) невиконання умов висновків з оцінки впливу на довкілля та/або висновків державної екологічної експертизи; 7) відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин, геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ).

Дія дозволу також зупиняється органом з питань надання дозволу за поданням Мінприроди за зверненням до Мінприроди Держекоінспекції та/або її територіальних органів щодо невиконання умов висновків з оцінки впливу на довкілля та/або висновків державної екологічної експертизи, відсутності висновку з оцінки впливу на довкілля та/або висновку державної екологічної експертизи діяльності з видобування корисних копалин, геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислової розробки родовищ, з подальшим видобуванням нафти, газу (промислова розробка родовищ).

Після зупинення дії дозволу надрокористувач зобов`язаний зупинити проведення на наданій йому в користування ділянці надр робіт, передбачених дозволом.

Зупинення дії дозволу не звільняє надрокористувача від обов`язку проводити на ділянці надр роботи, пов`язані із запобіганням виникненню аварійної ситуації або усуненням її наслідків.

Зупинення дії дозволу не є підставою для переривання строку його дії.

Дія дозволу поновлюється органом з питань надання дозволу після усунення надрокористувачем причин, що призвели до зупинення його дії.

У разі визнання за рішенням суду, що набрало законної сили, незаконним (безпідставним) зупинення та/або анулювання дозволу строк дії дозволу та відповідно строк користування надрами продовжується органом з питань надання дозволу на строк такого зупинення та/або анулювання.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що однією з підстав зупинення дії дозволу на спеціальне використання надр є порушення надрокористувачем умов та порядку користування надрами, невиконання обов`язків, визначених статтею 24 Кодексу України про надра. При цьому право тимчасово зупиняти дію спеціального дозволу надано органу, який видав спеціальний дозвіл.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу та зупинення ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" спеціального дозволу № 2410 від 26.03.2001 року стали висновки відповідача щодо порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр та невиконання позивачем вимог припису від 16.11.2018 року № 87/2410.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі зазначає, що ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" невиконано пункту 2 оскаржуваного припису, а саме, не надання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, оскільки термін дії договору оренди закінчився 21.05.2017 року та не продовжено у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що між Закритим акціонерним товариством "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів", з однієї сторони, та Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області, з іншої сторони, укладено 21.05.2007 року Договір оренди земельної ділянки (надалі - Договір оренди землі) (стор. 179-182 том І)).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується Статутом ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів", що Приватне акціонерне товариство "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" являється правонаступником Закритого акціонерного товариства "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів", (стор. 137-138-а том І).

Договір укладався відповідно до вимог чинного на час його укладення земельного законодавства на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 19.04.2007 року № 117, про що вказано в пункті 1 Договору (стор. 139 том І).

Пунктом 7 Договору оренди землі передбачено, що після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Враховуючи умови Договору, а також приписи частини 1, 2 статті 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до норм частини 5 статті 122 Земельного кодексу України Приватне акціонерне товариство "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" звернулося саме до Чернігівської обласної державної адміністрації для поновлення договору оренди землі.

У відповідності до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245, частини 5 статті 122 Земельного кодексу України, починаючи з 01.01.2013 року земельна ділянка площею 55,0309 га, яка передана в оренду позивачу згідно Договору оренди землі, являється земельною ділянкою державної власності, яка розташована за межами населених пунктів в межах території Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області і повноваження щодо розпорядження вказаною земельною ділянкою перейшли до Чернігівської обласної державної адміністрації.

Отже, Чернігівська облдержадміністрація, як місцевий орган виконавчої влади, з 01.01.2013 року виступає орендодавцем земельної ділянки площею 55,0309 га (землі промисловості) за межами населених пунктів в адміністративних межах Горбівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач 13.04.2017 року звернувся до Чернігівської обласної державної адміністрації з метою поновлення договору оренди земельної ділянки шляхом направлення клопотання від 13.04.2017 вих. № 49 та проекту додаткової угоди до договору оренди землі від 21.05.2007 та просило прийняти рішення про поновлення договору оренди землі, укласти додаткову угоду до вказаного договору (стор. 58-59 том І).

Чернігівською обласною державною адміністрацією на час проведення перевірки позивача не надано відповідей та/або рішень за результатами розгляду заяви останнього від 17.04.2017 року.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що ПрАТ "Новгород-Сіверський завод будівельних матеріалів" продовжує використовувати вищезазначену земельну ділянку у відповідності до її цільового призначення і належним чином виконує всі обов`язки орендаря, передбачені Договором оренди землі, що підтверджується копією декларації щодо сплати орендної плати (стор. 105-124 том І).

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не надано переконливих доказів того, що Договір оренди землі від 21.05.2007 року - припинено, оскільки згідно приписів чинного земельного законодавства він є поновленим на той же термін і на тих же умовах, які були обумовлені в договорі раніше, про що позивачем повідомлено відповідача.

Таким чином, твердження апелянта про відсутність у позивача договору оренди землі є безпідставним та колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані.

Щодо стосується пункту 3 оскаржуваного припису (не надання акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинків для промислового освоєння), то судом встановлено таке.

Нормативно-правовим актом, який передбачає складання акту передачі розвіданого родовища корисних копалин промислового освоєння, є Порядок передачі розвіданих родовищ корисних копалин для промислового освоєння, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.1995 року № 114.

Так, пунктами 2, 6, 7, 8 Порядку № 114 (в редакції від 14.02.1995) встановлено, що користувачі надр до передачі їм родовищ корисних копалин для промислового освоєння повинні отримати в установленому порядку ліцензію на користування надрами, якщо інше не передбачено Кодексом України про надра. Передача родовищ корисних копалин, у тому числі техногенних, або їх ділянок оформлюється актом, який підписується головою та всіма членами міжвідомчої комісії. До акта додаються довідки, протоколи, описи та інші документи, зазначені в пункті 3 цього Порядку. Наявність суперечностей між членами міжвідомчої комісії фіксується актом. Акт міжвідомчої комісії є підставою для віднесення запасів корисних копалин розвіданого родовища у державному фонді родовищ корисних копалин на баланс підприємства, яке прийняло родовище для промислового освоєння. Контроль за дотриманням вимог цього Порядку, правильністю та своєчасністю передачі розвіданих родовищ корисних копалин для промислового освоєння здійснюють у межах своєї компетенції Держнаглядохоронпраці, Держкомгеології та їхні органи на місцях.

Новгород-Сіверське родовище експлуатується з 1936 року кар`єром "Червона Гірка" Новгород-Сіверського управління будматеріалів, про що зазначено в спеціальному дозволі на користування надрами № 2410 від 26.03.2001 року та протоколі № 443 від 16.09.1997 року засідання державної комісії України по запасах корисних копалин при Державному комітеті України по геології і використанню надр (стор. 12, 60-62 том І).

Колегія суддів звертає увагу, що на час передачі родовища до експлуатації вищевказаний Порядок, який передбачає складання такого акту передачі розвіданого родовища корисних копалин промислового освоєння, не був чинним, а тому вимога про його надання не може бути поширена на позивача, оскільки наявність вказаного документа перевіряється саме відповідачем при наданні спеціального дозволу на користування надрами, який вже був наданий позивачу у 2001 році.

Так, з метою з`ясування можливості надання акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища для промислового освоєння, позивач листом від 28.11.2018 року вих. № 177 звернувся до Державного науково-виробничого підприємства "Державний інформаційний геологічний фонд України" з проханням надати з архівних матеріалів вищевказаний акт ( стор. 66 том І).

В листі від 09.01.2019 року № 05/305-0027 Державне науково-виробниче підприємство "Державний інформаційний геологічний фонд України" повідомило, що відповідно до Державного стандарту України "Звіт про геологічне вивчення надр" (ДСТУ 4068-2002) акт передачі розвіданого родовища для промислового освоєння не входить до списку обов`язкових текстових додатків. Акт передачі для промислового освоєння Новгород-Сіверського родовища цементної сировини у звітних геологічних матеріалах "Отчет о детальной разведке Новгород-Северского месторождения цементного сырья (Новгород-Северский район Черниговской области)", 1980 p. - відсутній (стор. 67 том І).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що положення п.п. 1, 4 п. 22 Порядку № 615 визначають повноваження уповноважено органу по зупиненню спеціального дозволу за умови наявності протиправної дії або бездіяльності з боку надрокористувача, які безпосередньо пов`язані з його внутрішньої волею, проте в даному випадку, як встановлено судом першої інстанції з наданих позивачем документів та не спростовано відповідачем, останнім були вжиті усі залежні від нього заходи з метою усунення порушень, які неусунуті не з вини останнього.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем систематично порушуютьсявимоги Північного Міжрегіонального відділу Департаменту державного геологічного контролю щодо надання матеріалів, які підтверджують факт усунення порушень які були встановлені у ході проведення державного геологічного контролю та підтверджується поданням №36, від 29.12.2018 року.

Колегія суддів вважає дані твердження безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться докази направлення позивачем на адресу відповідача докази лист від 14.12.2018 року вих. № 197, в якому зазначив про усунення виявлених під час перевірки порушень, викладених в пунктах 1, 4, 5 та надав пояснення щодо виконання пунктів 2 та 3 зазначеного припису. Також, листом від 13.12.2018 року вих. № 196 позивач просив відтермінувати виконання пункту 3 оскаржуваного припису до створення міжвідомчої комісії та отримання акта про передачу розвіданого Новгород-Сіверського родовища крейди, суглинків для промислового освоєння.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2019року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

Я.М. Собків

Повний текст постанови складено 22 січня 2020 року.