Справа № 580/2584/19
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2584/19 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Собківа Я.М.,

суддів: Ключкович В.Ю., Степанюк А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача у виплаті одноразової соціальної допомоги передбаченої ч. 1 ст. 36 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038 грн.;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу за рахунок видатків за бюджетною програмою 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразову допомогу, передбачену ч. 1 ст. 36 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі трьох мінімальних заробітних плат на двох членів сім`ї у сумі 25 038 грн.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповністю з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду не надходив.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок чорнобильської катастрофи категорія 1, що підтверджується копією посвідчення Серія НОМЕР_2.

06.12.2001 року Черкаською обласною державною адміністрацією було видано направлення серія ЧК №47, згідно з яким ОСОБА_1 (голова сім`ї), ОСОБА_2 (син), ОСОБА_3 (батько) про переселення із забрудненої території до м. Черкаси відповідно до ст. 4 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та їм надано право на одержання, будівництво або придбання житла і працевлаштування у м. Черкаси.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 20.07.2007, позивач - ОСОБА_1 придбала у гр. ОСОБА_4 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою виконавчого комітету Катеринопільської селищної ради Черкаської області від 27.04.2017 року № 822 ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Зняті з реєстраційного обліку в смт. Катеринопіль з 07.09.2017 року у м. Черкаси.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місцем реєстрації місця проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Позивач звернулась до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із письмовою заявою про призначення компенсаційної виплати - одноразової допомоги на кожного члена сім`ї - громадянам, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються) на нове місце проживання.

Рішенням від 23.07.2019 року відмовлено з 19.07.2019 у призначенні одноразової грошової допомоги на кожного члена сім`ї - громадянам, які самостійно переселилися.

За змістом вказаного рішення підставою для відмови є те, що пунктом 7 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 № 706 передбачено, що виплата одноразової допомоги у розмірі трьох мінімальних заробітних плат на кожного члена сім`ї за заявою громадянина (при наявності у нього направлення з відміткою обласної державної адміністрації за місцем переселення про визначення нового місця проживання) провадяться місцевими Радами народних депутатів за попереднім місцем проживання.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, а свої права порушеними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом.

Колегія суддів, розглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення врегульовані Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Пунктом 1 частини 1 статті 36 Закону № 796-XII передбачено, що громадянам, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються) відповідно до статті 4 цього Закону на нове місце проживання, надаються такі компенсації та пільги, зокрема, виплата одноразової допомоги в порядку та розмірі, встановлених Кабінетом Міністрів України на кожного члена сім`ї.

Компенсації та пільги, передбачені цією статтею, надаються один раз (частина 2 статті 36 Закону № 796-XII).

Механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, головним розпорядником яких є Мінсоцполітики визначено Порядком використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936 (далі - Порядок № 936).

Згідно підпунктом 1 пункту 4 Порядку № 936 виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом № 796-XII, проводиться центральними по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - уповноважений орган) за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян, у тому числі пенсіонерів, працюючим і непрацюючим громадянам і пенсіонерам, зокрема пенсіонерам та особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби та інших органів, громадянам, що провадять підприємницьку діяльність без утворення юридичної особи, громадянам, які працюють у громадян, що провадять підприємницьку діяльність без утворення юридичної особи, а саме: одноразова допомога на кожного члена сім`ї - громадянам, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються) на нове місце проживання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 36 Закон № 796-XII та в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. N 285 ( 285-2015-п ) "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України".

Щодо посилання відповідача на пункт 7 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 № 706, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 4 Закону № 796-XII визначено підстави для відселення та право на самостійне переселення громадян з територій, які зазнали радіоактивного забруднення.

Так, кожен громадянин, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, має право на підставі наданої йому об`єктивної інформації про радіаційну обстановку, дози опромінення і можливі їх наслідки для здоров`я самостійно приймати рішення про дальше проживання на цій території чи відселення.

Громадянам, які прийняли рішення про виїзд із зони гарантованого добровільного відселення, створюються умови для відселення.

Громадяни, які відселяються або самостійно переселяються, користуються компенсаціями, передбаченими цим Законом.

Порядок відселення та самостійного переселення визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 4 Закону № 796-XII постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.1992 № 706, затверджено Порядок відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Порядок № 706).

Згідно із пунктом 3 Порядку № 706 громадяни, які самостійно переселяються із зон безумовного (обов`язкового), гарантованого добровільного відселення та посиленого радіоекологічного контролю, одержують направлення для переселення та працевлаштування за зразком, що додається. Направлення видається на підставі заяви громадянина за підписом усіх повнолітніх членів сім`ї та довідки з місця проживання про склад сім`ї.

У направлення вписуються всі члени сім`ї, які проживають у будинку (квартирі).

Направлення видається відповідною обласною державною адміністрацією за попереднім оформленням його районною державною адміністрацією або виконкомом міської (міста обласного підпорядкування) Ради народних депутатів.

Відповідно до пункту 7 Порядку № 706 оплата вартості проїзду і витрат на перевезення майна до нового місця проживання, виплата одноразової допомоги у розмірі трьох мінімальних заробітних плат на кожного члена сім`ї за заявою громадянина (при наявності у нього направлення з відміткою обласної державної адміністрації за місцем переселення про визначення нового місця проживання) провадяться місцевими Радами народних депутатів за попереднім місцем проживання.

У разі коли громадянином не здійснено переїзд на нове місце проживання протягом місяця після одержання зазначених компенсацій, місцева Рада народних депутатів, яка їх виплатила, звертається з позовом до суду про повернення цих коштів їх одержувачем.

Громадяни мають право здійснити переїзд до нового місця проживання за власний рахунок з наступною компенсацією витрат місцевими Радами народних депутатів за нормами, встановленими відповідними обласними державними адміністраціями.

Темпоральне правило, згідно з яким "закон наступний скасовує попередній", є правилом застосування норм права, а не нормативно-правових актів.

Нормами Порядку № 706 передбачено, що виплата одноразової допомоги у розмірі трьох мінімальних заробітних плат на кожного члена сім`ї за заявою громадянина провадяться за попереднім місцем проживання.

Водночас згідно з Порядком № 936 одноразова допомога на кожного члена сім`ї - громадянам, які евакуйовані, відселені (відселяються) або самостійно переселилися (переселяються) на нове місце проживання, відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 36 статті 4 Закону № 796-XII та в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 р. N 285 (285-2015-п) "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" проводиться за місцем фактичного проживання (перебування).

Згідно з додатком № 3 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" затверджено видатки за бюджетною програмою 2501200 "Соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в сумі 1 980 852 тис. грн., головним розпорядником є Міністерство соціальної політики України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосуванню при вирішенні даного спору належить саме положення Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 №936, згідно з підпунктом 1 пункту 4 якого одноразова допомога на кожного члена сім`ї проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад за місцем фактичного проживання (перебування).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Всі наведені апелянтами доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Ключкович В.Ю.

Суддя Степанюк А.Г.