Справа № 240/12085/19
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року м. Житомир

справа № 240/12085/19

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести з пенсії по інвалідності на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та призначити пенсію з 26.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що набула право на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки з 01.06.1989 по 02.03.1996 проживала у с.Великий Дивлин Лугинського району Житомирської області та з 04.03.1996 по даний час проживає у місцевості, яка належить до переліку населених пунктів, віднесених до зони гарантованого добровільного відселення. Подані нею документи, при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України, не викликають сумнівів щодо її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення. Вважає, що відмова відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на шість років є необґрунтованою.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 09.12.2019 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем 11.12.2019, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача у поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 24.12.2019 за вх.№30876/19.

В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на умовах, визначених ч.2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із зменшенням пенсійного віку, як особі, яка постійно проживала чи працювала у зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки документи, що були подані позивачем до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, підтверджують що позивач згідно із записами у трудовій книжці 21.06.1990 закінчила Івано-Франківський медичний інститут, далі з 02.10.1990 була прийнята на посаду лікаря-інтерна у міську лікарню №1 Корольовського району м.Житомира і була звільнена 29.07.1992. Тобто, станом на 01.01.1993 з трьох років, які враховуються для умов призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, майже 2 роки і 7 місяців вона проживала і навчалась/працювала в м.Івано-Франківську та в м.Житомирі. Тобто, станом на 01.01.1993 ОСОБА_1 постійно проживала чи постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення не більше 5 місяців. Тому, просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення серії НОМЕР_1 особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), видане Житомирською обласною державною адміністрацією 13.07.1998 (а.с.4).

Згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15-19).

Відповідно до довідки №823 від 15.07.2019, виданої Лугинською селищною радою Лугинського району Житомирської області, ОСОБА_1 з 01.06.1989 по 02.03.1996 була зареєстрована та постійно проживала в с.Великий Дивлин Лугинського району Житомирської області, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 (а.с.27).

Згідно з довідкою №263 від 18.07.2019, виданою комунальним підприємством «Армійське» ОСОБА_1 зареєстрована та проживає з 04.03.1996 по даний час у смт.Лугини Лугинського району Житомирської області, яке згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 відноситься до зони гарантованого відселення від наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 28, 40).

18.07.2019 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.38).

Листом від 26.07.2019 №186/03.23 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відмову в призначенні їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з тих підстав, що до заяви про призначення пенсії додано документи, зокрема, довідки про періоди проживання на територіях радіоактивного забруднення від 15.07.2019 №823 та від 18.07.2019 №263. Посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи 3 категорії надано не було (а.с.13-14).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII (далі - Закон №796-XII) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII визначено умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом №796-XII або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ст.55 Закону №796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно з абз.5 п.2 ст.55 Закону №796-XII встановлено, зокрема, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі №556/1153/17.

Матеріали справи свідчать про підтвердження факту проживання ОСОБА_1 в період з 01.06.1989 по 02.03.1996 в с.Великий Дивлин Лугинського району Житомирської області відповідно до довідки Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області №823 від 15.07.2019 та в період з 04.03.1996 року по даний час за адресою: АДРЕСА_1 згідно з довідкою Комунального підприємства "Армійське" №263 від 18.07.2019 (а.с.27, 28).

Згідно з ч.3 ст.55 Закону №796-XII призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному управлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Положеннями п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема:

- документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;

- документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Суд критично ставиться до доводів відповідача, в обґрунтування відзиву на позовну заяву, про відсутність у позивача необхідного періоду постійного проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на ЧАЕС не менше 3 років станом на 01.01.1993, оскільки у трудовій книжці позивача є запис про закінчення Івано-Франківського медінституту 21.06.1990 та запис від 02.10.1990 про прийняття на роботу на посаду лікар-інтерна у Міську лікарню №1 Корольовського району м.Житомира.

Відповідно до а ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд зазначає, що вказана підстава не була покладене в основу відмови органом Пенсійного фонду України позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", окрім того, жодних зауважень щодо достовірності наданих позивачем документів для підтвердження проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, відповідачем у відмові про призначення пенсії, не вказаного.

Відповідно до довідки Лугинської селищної ради Лугинського району Житомирської області №823 від 15.07.2019 та довідки Комунального підприємства "Армійське" №263 від 18.07.2019 та згідно з положеннями Закону №796-XII у ОСОБА_1 початкової величини зниження пенсійного віку немає. Однак матеріалами справи підтверджено постійне проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення в період з 01.06.1989 по 02.03.1996 та з 04.03.1996 по даний час, що в сукупності дає їй право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що позивач має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років (за 12 повних років проживання з 01.06.1989 по 02.03.1996 (не менше 3 років станом на 01.01.1993) НОМЕР_2 по даний час).

Суд критично ставиться до доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про необхідність подання позивачем для призначення пенсії за віком на пільгових умовах посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, у той час як позивач має посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи 1 категорії,

Відповідно до підпункту "ґ" пункту 7 зазначеного Порядку №22-1 документами, що засвідчують особливий статус особи, є: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

При цьому, згідно з пунктом 38 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що документами, які підтверджують право позивача на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на шість років є: паспорт громадянина України, посвідчення громадянина, потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цій території.

Житомирською обласною держаною адміністрацією 13.07.1998 ОСОБА_1 видано посвідчення особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 . Посвідчення позивачу видане в порядку та за зразком, який передбачений Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 (а.с.4).

Належність позивача до осіб, які постраждали від Чорнобильської катастрофи 1 категорії не оспорюється, посвідчення не визнано недійсним та не скасовано у встановленому Законом порядку.

Конституційний Суд України у рішенні №8-рп/2005 від 11.10.2005 у справі №1-21/2005 визначив критерії, за якими можливо встановити, чи відбулося звуження прав, зокрема, звуження обсягу прав та свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірюваних показників використання прав та свобод, тобто їх кількісні характеристики.

Також Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

З огляду на викладене зокрема, зміст та обсяг досягнутих та наданих соціальних гарантій не може бути позбавлено шляхом неможливості доведення правомірності наявного у позивача права на користування соціальною пільгою.

Оскільки на час звернення до відповідача, належність позивача до особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи 1 категорії ніким не оспорювалась, а тому посвідчення є чинним і воно вказує на те, що позивач має право на користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується органом Пенсійного фонду України, страховий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 0 місяців 18 днів (а.с.13-14).

При цьому, суд зазначає, що подані позивачем документи в сукупності не викликають сумнівів щодо її проживання в зоні гарантованого добровільного відселення та наявності у позивача статусу особи, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи. Інших підстав неможливості призначення позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому, суд вважає, що відмова у призначенні позивачу пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення та соціальний захист, а отже протиправною.

Щодо часу з якого слід призначити пенсію позивачу зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком - 18.07.2019 та дату народження позивача - 27.06.1966 суд вважає, що така пенсія повинна бути призначена з 28.06.2019, тобто зі зниженням пенсійного віку на 6 років, а не з 26.07.2019, як просить позивач.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій, з огляду на з"ясовані обставини справи суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову .

Відповідно до положеньст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 255, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд, -

вирішив:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідн. номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003, ) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на шість років відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", починаючи з 28.06.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 21 січня 2020 року.

Суддя А.В. Горовенко