Справа № 607/17036/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 607/17036/19 пров. № 857/13141/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Довгої О.І. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправною відмови у відключенні житлової квартири від централізованого теплопостачання, зобов`язання розпочати процедуру відключення (від`єднання) квартири від централізованого теплопостачання (суддя суду І інстанції: Чепенюк О.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10 год. 37 хв. 31.10.2019р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 05.11.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

17.07.2017р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, у якому, із урахуванням поданого під час розгляду справи уточнення до позовної заяви, просила визнати незаконними дії відповідача Виконавчого комітету /ВК/ Тернопільської міської ради /МР/ щодо відмови їй у відключенні квартири від централізованого теплопостачання; зобов`язати відповідача розпочати процедуру відключення (від`єднання) її квартири АДРЕСА_1 від централізованого теплопостачання, скласти Акт про від`єднання та затвердити його у відповідному порядку (а.с.1-2, 39).

Відповідно до ст.257 КАС України справа віднесена судом до справ незначної складності, а її розгляд проведено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.26-28).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. в задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.58-63).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила позивач ОСОБА_1 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову (а.с.70-71).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про правомірність дій відповідача, посилаючись виключно на дію Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005р., який діяв на момент її звернення до відповідача та передбачав можливість відключення від мережі централізованого теплопостачання лише будинків в цілому.

Вважає, що суд першої інстанції взагалі не розглянув питання щодо законності позовних вимог в частині наявності в будинку позивача 50 відсотків відключених житлових та нежитлових приміщень, що є підставою для задоволення позову із врахуванням інших норм діючого законодавства, а також проігнорував право громадянина відійти та позбутися тиску з боку державних, комунальних та олігархічних установ.

Відповідачем Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її безпідставною, необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.84-86).

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 02.05.2019р. позивач ОСОБА_1 звернулась до Тернопільської міської ради із заявою, у якій просила надати дозвіл на відключення її квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого теплопостачання.

В обґрунтування поданої заяви покликалася на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також зазначала про те, що у вказаному будинку більше 50 відсотків квартир та нежитлових приміщень відокремлено (відключено) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (а.с.4).

Листом № 7522/02-ф від 11.05.2019р. відповідач ВК Тернопільської МР відмовив ОСОБА_1 у задоволенні її заяви.

Наведена відмова мотивована тим, що на час розгляду заяви не затверджений порядок (механізм) відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води окремих квартир у житловому будинку. Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затв. постановою КМ України № 630 від 21.07.2005р., дозволено відключення лише житлових будинків в цілому, які схемою теплопостачання міста планується перевести на по квартирні (автономні) системи опалення та гарячого водопостачання.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду заяви ОСОБА_1 порядку (механізму) відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, яким би передбачалась можливість відключення окремих квартир у багатоквартирному будинку за умов визначених п.7 розділу VI Законом України «Про житлово-комунальні послуги», не прийнято. Чинним на момент виникнення спірних правовідносин Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005р., була передбачена можливість відключення лише житлових будинків в цілому.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду є правильними, оскільки такі ґрунтуються на фактичних обставинах справи, і відповідають вимогам чинного законодавства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що державна політика у сфері теплопостачання базується на принципах, зокрема, державного управління і регулювання відносин у сфері теплопостачання; оптимального поєднання систем централізованого, помірно-централізованого, децентралізованого та автономного теплопостачання відповідно до затверджених місцевими органами виконавчої влади схем теплопостачання з періодом перегляду п`ять років.

Відповідно до ст.24 цього Закону споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами.

Постановою КМ України № 630 від 21.07.2005р. затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Пунктами 24-28 зазначених Правил передбачена можливість відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Зокрема, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (п.24).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється (п.25).

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (п.26).

На виконання положень п.25 вказаних Правил наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005р. затверджено Порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин та визначав процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від послуг централізованого опалення та постачання гарячої води.

Так, приписами пп.2.2.2 цього Порядку встановлено, що підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання є невиконання умов, визначених у п.п.2.1 та 2.2 цього Порядку.

Пунктом 2.1 Порядку визначено, що для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

У заяві про відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання власник (власники) будинку зазначає причини відключення.

До заяви додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку.

Відповідно до п.2.2 цього Порядку комісія розглядає надані документи лише за наявності затвердженої органом місцевого самоврядування в установленому порядку оптимізованої схеми перспективного розвитку систем теплопостачання населеного пункту та у відповідності до неї.

При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання. Комісією, у разі необхідності, можуть розглядатися питання збільшення потужностей та можуть розроблятися пропозиції щодо їх фінансування, а також заміни систем внутрішньоквартальних, а в деяких випадках і магістральних мереж газо-, водо-, теплопостачання.

Згідно з пп.2.2.3 цього Порядку якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та теплопостачання може бути виданий лише за умови відключення цілого житлового будинку, на підтвердження чого додається копія протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення.

При цьому, можливість відключення окремої квартири (приміщення) Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затв. наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005р., на який посилається позивач, не передбачена.

Водночас, під час судового розгляду з`ясовано, що позивач не подавала разом з заявою рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення, підтриманого всіма власниками квартир будинку АДРЕСА_2 .

З урахуванням зазначеного, правові підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 у відповідача ВК Тернопільської МР були відсутніми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстави для з`ясування обставин про наявність чи відсутність кількості квартир та нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_2 , які відключені від мереж централізованого опалення, оскільки такі обставини не були підставою для відмови ОСОБА_1 у відключенні її квартири від централізованого теплопостачання, оформленій листом ВК Тернопільської МР № 7522/02-ф від 11.05.2019р..

Аналогічний висновок висвітлений у постановах Верховного Суду від 27.02.2018р. у справі № 234/1116/16-а, від 04.04.2018р. у справі № 826/9835/16, від 15.08.2019р. у справі № 2-а/210/14/16.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що на момент звернення позивача із заявою (02.05.2019р.) Законом України № 2189-VIII від 09.11.2017р. «Про житлово-комунальні послуги», який введено в дію 01.05.2019р., передбачена можливість відокремлення (відключення) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води окремих квартир у багатоквартирних будинках.

Пунктом 7 розділу VI вказаного Закону вказано, що у багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності цим Законом не менш як половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від мереж централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право виключно за власним рішенням у встановленому порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

При цьому Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, який визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 26.07.2019р., набрав чинності лише 17.09.2019р., тобто після надання відповідачем відмови позивачу (11.05.2019р.).

Водночас, листом № 7522/02-ф від 11.05.2019р. ВК Тернопільської МР відмовив позивачу розпочати процедуру відключення її квартири від мереж централізованого опалення мотивуючи й тим, що станом на цей день не встановлений та не затверджений порядок відокремлення (відключення) квартир від мереж централізованого теплопостачання, що не позбавляє права позивача на повторне звернення до відповідача із відповідною заявою.

В частині з`ясування питання про кількість відключених від централізованого теплопостачання приміщень та квартир в будинку, де проживає позивач, колегія суддів враховує, що відповідно до п.2 розділу ІІІ Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затв. наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019р., інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

На виконання цієї вимоги на офіційному веб-сайті відповідача https://tmrada.gov.ua/poslugi-ta-mayno-gromadi/poryadok-vidklyuchennya-vlasnikiv-spivvlasnikiv-budivel-u-tomu-chisli-gitlovih-budinkiv-vid-tso-taabo-gvp/32959.html розміщено відповідну інформацію, однак будинок АДРЕСА_2 в цьому переліку не зазначений.

Стосовно решти доводів апелянта апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі, обставини ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, носять загальний, невизначений характер з міркуваннями (висловленням оціночного ставлення) апелянта до певних подій або осіб, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилено.

За таких умов колегія суддів вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такі не підлягають до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Згідно правил ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 31.10.2019р. в адміністративній справі № 607/17036/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 22.01.2020р.