Справа № 160/4840/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/4840/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

за участю:

представника позивача: Бурі О.Є.,

представника відповідача: Ваховської Г.О..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Царікова О.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, повне судове рішення складено 07.10.2019 року, в адміністративній справі №160/4840/19 за позовом Акціонерного товариства «Дніпроазот» до Офісу великих платників Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення, -

в с т а н о в и в :

28 травня 2019 року Акціонерне товариство Дніпроазот звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 15 травня 2019 року № , за яким АТ Дніпроазот зменшено розмір від`ємного значення за платежем: податок на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду на суму 47494,00 грн., що винесене Офісом великих платників податків ДФС на підставі акта перевірки №59/28-10-46-09/05761620 від 17.04.2019.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що податкове повідомлення рішення від 15.05.2019 року прийнято на підставі висновків податкового органу про відсутність у контрагента позивача трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності з приводу виконання підрядних робіт на користь позивача. Такі висновки позивач вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентом у періоді, що перевірявся є реальними, підтверджуються первинними документами, а на момент правовідносин ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ (контрагент позивача) мало необхідний обсяг правосуб`єктності та було зареєстровано як платник податку на додану вартість. Також, ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ мало відповідний персонал в достатній кількості, а оплата робіт позивачем не була проведена вчасно, оскільки спір між суб`єктами господарювання, який виник з договору підряду розглядався господарським судом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 15.05.2019 року № (форми «В4»).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що під час проведення податкової перевірки відповідачем встановлено неможливість реального здійснення операцій з придбання АТ «Дніпроазот» послуг у ТОВ «УКРБУДІНЖЕНІРІНГ» у травні 2018 року з огляду на кількість працівників контрагента позивача відповідно до штатної чисельності та обсяг виконаної роботи згідно первинних документів. Таким чином, під час перевірки належним чином податковим органом було встановлено факт завищення позивачем суми від`ємного значення між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за січень 2019 року всього у розмірі 47 949 грн..

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він посилаючись на доводи адміністративного позову, просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відповіді на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у період з 27.03.2019 року по 17.04.2019 року посадовими особами Офісу великих платників податків ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку АТ «Дніпроазот» з питань перевірки формування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., по декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року (від 20.02.2019 року за №), за результатами якої складено акт від 17.04.2019 року за №59/28-10 46 -.

Відповідно до висновків акту перевірки, податковим органом встановлено:

пп. «а» п. 198.1, пп. 198.3 ст. 198, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, 201.10 ст. 201 з урахуванням норм п. 44.1 ст. 44, п. 44 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України АТ «Дніпроазот» завищено податковий кредит всього у сумі 47494 грн., у т.ч. за травень 2018 року 47494 грн., що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за січень 2019 року 47494 грн..

Не погодившись з висновками акту перевірки АТ «Дніпроазот» звернулось до Офісу великих платників із письмовими запереченнями на акт перевірки, в яких просило висновки акту перевірки переглянути, а податкове повідомлення рішення не приймати.

Однак, означенні письмові заперечення Офісом великих платників податків було залишено без задоволення, а висновки акту перевірки без змін.

15.05.2019 року Офісом великих платників було прийнято податкове повідомлення рішення №, яким АТ «Дніпроазот» зменшено розмір від`ємного значення за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) всього на суму 47494 грн..

Не погодившись з податковим повідомленням рішенням від 15.05.2019 року №№ АТ «Дніпроазот» звернулось до суду з позовом про його оскарження.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що віднесення позивачем до складу податкового кредиту у травні 2018 року суми у розмірі 47494 грн. на підставі податкової накладної, виписаної ТОВ «УКРБУДІНЖИНІРІНГ» відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем робіт, виконаних ТОВ «УКРБУДІНЖИНИРІНГ» у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті діяльності позивача, підтверджується належним чином складеними первинними документами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

У відповідності ж з п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, наведеними нормами матеріального права, визначено підстави для формування платником податків податкового кредиту з податку на додану вартість і до таких підстав віднесено: наявність господарської операції, сплата податку на додану вартість у вартості товарів (робіт, послуг), факт сплати податку на додану вартість має підтверджуватися відповідними податковими накладними, використання придбаних товарів (робіт, послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Встановлені обставини справи свідчать, що Між АТ Дніпроазот та ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ укладено договір підряду №697/18-3 від 19.01.2018, згідно з умовами якого ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ як підрядник взяло на себе зобов`язання виконати роботи з ремонту зовнішньої поверхні ліфтової башти (корпус 1196) та димової труби (корпус 514/05) цеху карбаміду-2 АТ Дніпроазот. У свою чергу, АТ Дніпроазот зобов`язалося прийняти результати вказаних робіт та оплатити їх вартість в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Роботи згідно умов Договору виконувалися поетапно за затвердженим календарним графіком.

Вартість робіт погоджена сторонами за локальним кошторисом та договірною ціною, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ у відповідності до умов договору у квітні-травні 2018 року (з 24.04.2018 по 24.05.2018) виконало другий етап робіт згідно умов Договору.

На підтвердження виконання зазначених робіт та з метою прийняття їх результатів сторонами було складено акт приймання виконаних будівельних робіт за травень 2018 року від 24.05.2018 № 24/-05-01.

Виконавцем ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ складено податкову накладну від 24.05.2018 №1 на суму 284966,40 грн. (в т.ч. ПДВ - 47494,4 грн.) на роботи з Ремонту зовнішньої поверхні ліфтової башти та димової труби цеху карбаміду АТ Дніпроазот .

На підставі пояснень представника позивача судом першої інстанції встановлено, а відповідачем не спростовано, що ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ виставило рахунки на оплату виконаних робіт, але в зв`язку з тим, що виконавець в порушення умов договору несвоєчасно надав позивачу зареєстровані в ЄРПН податкові накладні, АТ Дніпроазот не провело оплату за виконані роботи.

ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ звернулося з позовом до господарського суду про стягнення з АТ Дніпроазот заборгованості за виконані роботи. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 08.08.2019, апеляційну скаргу ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ задоволено, стягнуто з АТ Дніпроазот заборгованість за виконані роботи. Рішення суду набрало законної сили.

12.08.2019 АТ Дніпроазот на виконання вказаного рішення суду платіжним дорученням № 5272 сплатило на користь ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ заборгованість за виконані роботи, в тому числі, борг за договором № 697/18-3 від 19.01.2018 в сумі 725299,99 грн..

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до ч.2 ст.9 означеного Закону первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення).

Надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарської операції первинні документи відображають зміст та обсяг укладеного договору, містять всі необхідні реквізити, та обов`язкові посвідчення, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про завищення позивачем сум від`ємного значення з ПДВ.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час проведення перевірки, податковим органом фактично не встановлено порушень та недоліків в первинних документах, що підтверджують факт виконання договору підряду сторонами, висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблено лише на підставі аналізу податкової інформації про відсутність у контрагентів позивача трудових ресурсів у необхідному обсязі.

Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки відповідача необґрунтованими з огляду на наступне.

Нормативними актами України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах І Булвес АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.38 рішення Європейського Суду з прав людини від 09.01.2007 у справі Інтерсплав проти України (2007 рік, заява №803/02), а саме: … коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Відтак, наявність у податкового органу інформації, яка може свідчити про порушення третіми особами податкової дисципліни, не може вказувати на відсутність у позивача права на формування податкового кредиту, за відсутності у податкового органу доказів участі платника в таких зловживаннях.

Фіктивність господарських операцій може бути встановлена лише судом.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постановах від 07.08.2018 р. у справі № 808/760/16, від 19.06.2018 р. у справі № 826/7704/16, від 15.05.2018 р. у справі № 810/4391/16, від 08.05.2018 р. у справі № 814/937/15, від 17.04.2018 р. у справі № 826/14549/15, від 06.02.2018 р. у справі № 816/166/15-а, від 30.01.2018 р. у справі № 1570/5614/2012, від 30.01.2018 р. у справі № 2а-1670/4220/12, відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів, які б ставили під сумнів реальність виконання операцій з виконання робті на користь позивача, невідповідність цих операцій дійсному економічному змісту, або засвідчили б наявність інших обставин, що підтвердили несумлінність позивача як платника податків.

Між тим, в матеріалах справи міститься звітність ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ про нарахування заробітної плати застрахованим особам та податкові розрахунки (форми № 1 ДФ), дослідивши які та оцінивши обсяг виконуваних ТОВ УКРБУДІНЖИНИРИНГ робіт за договором підряду № 697/18-3 від 19.01.2018 суд зазначає, що кількість трудових ресурсів виконавця робіт (у квітні 53 особи, з яких: 24 - за трудовим договором, а 29 - за цивільно-правовими договорами) є достатньою для виконання передбаченого зазначеним договором обсягу робіт.

Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції відповідачем не доведено факту порушення позивачем вимог податкового законодавства при проведенні господарських взаємовідносин з його контрагентом.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що наданими до перевірки та до суду первинними документами в повній мірі підтверджено правомірність формування позивачем податкової звітності та сплати податкових зобов`язань, тому висновки податкового органу про порушення податкового законодавства та прийняті на їх підставі податкові повідомлення рішення, в частині скасованій судом, є необґрунтованими та неправомірними.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції тому, підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року в адміністративній справі №160/4840/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 21.01.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай