Справа № 480/389/20
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
22 січня 2020 р. справа № 480/389/20
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 15 окремий мотопіхотний Батальйон, Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язати вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , 15 окремого мотопіхотного батальйону (яка входить до складу 58-мої окремої мотопіхотної бригади) військового з`єднання мотопіхотних військ у складі Сухопутних військ Збройних сил України, яка входить до складу ОК «Північ» та військової частини НОМЕР_2 (якій підпорядковується Відповідач 1) та яка теж входить до складу 58-мої окремої мотопіхотної бригади) військового з`єднання мотопіхотних військ у складі Сухопутних військ Збройних сил України, яка. входить до складу ОК «Північ», щодо не нарахування та невиплату при звільненні ОСОБА_1 , грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної додаткової відпустки строком по 14 днів на рік, як учаснику бойових дій за період з 2014 року по 2019 рік грошової компенсації за не отримане речове майно за весь період служби за контрактом, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016;
3) стягнути з відповідача грошову компенсацію за не отримане речове майно за весь період Служби за контрактом, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України №178 від 16.03.2016, виходячи з грошового забезпечення, станом на день винесення судом рішення у даній справі;
4) стягнути з відповідача середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі 108059,14грн за час розрахунку при звільненні за період часу з 14.06.2019 по 20.01.2020 (дата подання позову до суду), та з 20.01.2020 (день подання позову до суду) та до винесення судом рішення.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд залишає позовну заяву без руху, виходячи з наступного.
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
З позовної заяви вбачається, що відповідач звернувся до суду з адміністративним позовом до двох відповідачів - Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 .
Разом з тим, зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів не визначений у позовних вимогах 2-4.
Тому позивачу необхідно усунути вказаний недолік позовної заяви шляхом уточнення змісту кожної позовної вимоги та вказати конкретного відповідача у позовних вимогах 2-4.
Крім того, у позовній вимозі про стягнення з відповідача грошової компенсації за не отримане речове майно за весь період служби за контрактом, не вказано який саме період.
Тому позивачу необхідно уточнити вказану позовну вимогу та вказати за який саме період служби за контрактом і з якого саме відповідача він просить стягнути грошову компенсацію за не отримане речове майно.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі засоби зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
В порушення вказаних вимог позивачем не вказано у позовній заяві поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі засоби зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти Військової частини НОМЕР_1 .
Тому позивачу необхідно усунути вказаний недолік позовної заяви шляхом зазначення поштового індексу, ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомі засоби зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти Військової частини НОМЕР_1 .
Пунктом 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначаються: виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.
Зокрема, згідно приписів вказаної норми в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Отже стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України Про оплату праці, за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України Про оплату праці, тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.
Висновок з приводу правової природи заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 по справі № 910/4518/16, який, у відповідності до вимог ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права.
У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР Про оплату праці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Таким чином, на вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника з посади розповсюджується строк звернення до суду, визначений частиною 1 ст. 233 КЗпП України.
З позовної заяви вбачається, що на підставі наказу командира 15 окремого мотопіхотного батальйону від 18.06.2019 №61-РС, позивач був звільнений у запас з військової служби, а з 14.06.2019 позивача було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .
20.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошової компенсації за невикористані додаткові відпустки, стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно та стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 14.06.2019 по 20.01.2020 та з 20.01.2020 по день ухвалення рішення суду.
Тобто позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду.
За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Отже, позивачу необхідно протягом 10 днів з дня вручення ухвали подати до суду заяву про поновлення строку звернення в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні та вказати підстави для поновлення строку.
Згідно з ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Керуючись ст. ст. 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов"язати вчинити дії - залишити без руху.
2. Позивачу усунути недоліки позовної заяви в 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
3. Копію даної ухвали направити особі, що звернулась із позовною заявою.
4. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню позивачеві.
5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя С.О. Бондар