Справа № 280/1268/19
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ВСТАНОВЛЕННІ КОНТРОЛЮ ЗА ВИКОНАНЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ В АДМІНІСТРАТИВНИХ СПРАВАХ

21 січня 2020 рокуСправа № 280/1268/19 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними та скасування рішень від 27.11.2018 про відмову у реєстрації податкових накладних, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15.08.2019, яке набрало законної сили 25.11.2019, з урахуванням ухвали від 17.12.2019 про виправлення описки у судовому рішенні, позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю:

визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 27.11.2018 №1003899/ про відмову у реєстрації податкової накладної №2108 від 26.11.2017, від 27.11.2018 №1003913/ про відмову у реєстрації податкової накладної № 2106 від 26.11.2017, від 27.11.2018 №1003911/ про відмову у реєстрації податкової накладної №2105 від 26.11.2017, від 27.11.2018 №1003884/ про відмову у реєстрації податкової накладної №2107 від 26.11.2017;

зобов`язано Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну №2108 від 26.11.2017, №2106 від 26.11.2017, №2105 від 26.11.2017, №2107 від 26.11.2017 з дати подання їх на реєстрацію Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 );

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ) на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , код ДРФО НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 (шість тисяч) грн 00 коп.

23.12.2019 позивачу видано три виконавчих листа по справі.

20.01.2020 позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання Державної податкової служби України надати у встановлений судом строк звіт про виконання цього судового рішення в частині проведення реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладеної №2108 від 26.11.2017, №2106 від 26.11.2017, №2105 від 26.11.2017, №2107 від 26.11.2017. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає про те, що судове рішення відповідачем не виконано, податкові накладні не зареєстровано.

Розглянувши заяву суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначеній нормі кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення у разі необхідності вказується про порядок і строк виконання рішення.

Отже, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі, суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень відповідачем у справі суд першої інстанції може лише під час прийняття рішення у справі.

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання свої зобов`язань у межах відповідної справи.

Тобто, встановлення судового контролю при ухваленні судового рішення по суті позовних вимог попереджує неналежне виконання відповідачем обов`язків, що виникли внаслідок задоволення позовних вимог позивача.

Матеріали справи свідчать, що при постановленні рішення судом першої інстанції судовий контроль не встановлювався.

Крім того, позивач просить встановити судовий контроль відповідачу - суб`єкту владних повноважень, що не є стороною у справі.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості встановлення судового контролю за відповідною заявою позивача вже після постановлення рішення у справі.

Крім того, суд зазначає, що згідно частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Відповідно до частини першої статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

За приписами статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З наведеного вбачається, що статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначена процедура виконання рішення немайнового характеру, яка за своїм змістом є подібною до судового контролю, про встановлення якого поданий цей позов. При цьому процедури у разі невиконання рішення, визначені в статті 63 зазначеного Закону та в статті 382 КАС України, є тотожними.

З урахуванням викладеного , суд приходить до висновку, що заява є не обгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.241, 243, 248, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. ст. 292-297 КАС України, з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідні положення КАС України.

Повний текст ухвали підписано 21 січня 2020 року.

Суддя О.О. Артоуз