Справа № 120/3447/19-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 січня 2020 р. Справа № 120/3447/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М.,, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року Головне управління ДПС у Вінницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)», у якому просило стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» в рахунок погашення податкового боргу в сумі 978 013,41 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що за Державним підприємством «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» рахується податковий борг в загальній сумі 978 013,41 грн., з яких: основний платіж - 678 908,63 грн., штрафні санкції - 158 247,52 грн., пеня - 140857,26 грн.

Оскільки відповідач добровільно не погашає борг, позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 29.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 18.11.2019 року, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року відкладено розгляд справи на 09.12.2019 року в зв`язку з метою забезпечення реалізації стороні відповідача на представлення своїх прав та інтересів уповноваженим представником та подання відзиву.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкладено розгляд справи на 24.12.2019 року, оскільки представником відповідача подано заяву про відкладення справи на інший день у зв`язку з хворобою.

Ухвалою суду від 24.12.20120 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.01.2010 року.

04.12.2019 року представником відповідача направлено поштою відзив на адміністративний позов, який надійшов до суду 09.12.2019 року. У відзиві зазначено, що Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» надає державній установі «Ладижинська виправна колонія № 39 послуги з водопостачання та водовідведення. Через те, що державою на утримання кримінально-виконавчої служби України виділяється від 30 до 50 відсотків від реальної потреби, установа своєчасно та в повному обсязі не розраховується за надані послуги, тому утворюється міжбалансова заборгованість яка на даний час становить 505 800 грн.

За 10 місяців 2019 року підприємством перераховано до державного бюджету податків і зборів у сумі 1 000 891,22 грн.

Також вказано, що відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

13.12.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній заперечує щодо доводів відповідача та просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

20.01.2020 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності в порядку письмового провадження. У заяві просив позовні вимоги задовольнити.

21.01.2020 року представника відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутності в порядку письмового провадження. У заяві просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Згідно ч. 9 ст. 209 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Вінницькій області та являється платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України від 02.12.2010р. № 2755-VI.

Станом на 15.10.2019 року згідно інтегрованої картки платника податків, за боржником рахується борг щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що складає всього 978 013,41 грн., з яких: основний платіж - 678 908,63 грн., штрафні санкції - 158 247,52 грн., пеня - 140857,26 грн.

Податковий борг з податку на додану вартість виник 11.10.2017 року та підтверджується інтегрованою карткою платника податків за 2017-2019 роки, самостійно поданими податковими деклараціями, уточненнями до декларацій, податковими повідомленнями - рішеннями № від 19.12.2017 року, № від 02.04.2018 року, № від 06.04.2018 року, № від 30.07.2018 року, № від 20.08.2018 року, № від 17.09.2018 року, № від 18.10.2018 року, № від 12.12.2018 року; № від 04.01.2019 року, № від 04.02.2019 року, № від 06.02.2019 року, № від 27.02.2019 року, № від 09.04.2019 року та податковою вимогою № 41-02 від 22.02.2013 року.

Податковий борг з рентної плати за спецвикористання води виник 20.05.2019 року і утворився внаслідок самостійно поданих податкових декларацій з рентної плати.

Податковий борг з надходжень від викидів забруднюючих речовин в повітря виник 21.02.2019 року і утворився внаслідок самостійно поданих податкових декларацій з екологічного податку (додатку 1 до них).

Податковий борг з екологічного податку виник 19.08.2019 року і утворився внаслідок самостійно поданої податкової декларації з екологічного податку та додатку.

Податковий борг з надходжень від викидів забруднюючих речовин у водні об`єкти виник 21.02.2019 року і утворився внаслідок самостійно поданих розрахунків за скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти.

Податковий борг з інших зборів за забруднення навколишнього середовища виник 05.11.2018 року і утворився внаслідок встановлення порушень та прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 26.10.2018 року.

Пеня нарахована відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України.

Оскільки зазначена сума заборгованості перед бюджетом відповідачем в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся з даним позовом до суду щодо стягнення податкового боргу за рахунок коштів, наявних на рахунках платника у банківських установах.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч.4 ст. 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з п. 20.1.34 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Порядок реалізації права органу державної податкової служби на звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу визначено ст. 95 ПК України.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з п. 14.1.175 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п. 57. 1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом досліджено наступні податкові декларації з податку на додану вартість, якими визначено суми податкових зобов`язань, а саме: від 14.11.2017 року на суму 45 256 грн. (а.с. 48); від 18.12.2017 року на суму 49717 грн. (а.с. 50); від 18.01.2018 року на суму 100 916 грн. (а.с. 74); від 12.02.2018 року на суму 17268 грн. (а.с. 75); від 20.03.2018 рок на суму 47553 грн. (а.с. 76); від 11.04.2018 року на суму 46 929 грн. (а.с. 79); від 05.05.2018 року на суму 31462 грн. (а.с. 80); від 12.06.2018 року на суму 40642 грн. (а.с. 81); від 16.07.2018 року на суму 28062 грн. (а.с. 82); від 20.08.2018 року на суму 28019 грн. (а.с. 85); від 19.09.2018 року на суму 15364 грн. (а.с. 88); від 19.10.2018 року на суму 9404 грн. (а.с. 89); від 15.11.2018 року на суму 20750 грн. (а.с. 90); від 10.12.2018 року на суму 37734 грн. (а.с. 91); від 18.01.2019 року на суму 39 487 грн. (а.с. 102); від 12.02.2019 року на суму 35 977 грн. (а.с. 105); № 20.03.2019 року на суму 35 817 грн. (а.с. 107); від 18.04.2019 року на суму 47 242 грн. (а.с. 109); від 16.05.2019 року на суму 43 824 грн. (а.с. 110); від 19.06.2019 року на суму 58 033 грн. (а.с. 111); від 18.07.2019 року на суму 41954 грн. (а.с. 112); від 20.08.2019 року на суму 35038 грн. (а.с. 113); від 20.09.2019 року на суму 55445 грн. (а.с. 114).

Також досліджено уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 02.10.2019 року (а.с. 115).

Судом вивчено податкові декларації з рентної плати за податковий період І квартал 2019 року на суму 3898,33 грн. (а.с. 118); за 2 квартал 2019 року на суму 2494,83 грн. (а.с. 120); податкові декларації екологічного податку за 4 квартал 2018 року (а.с. 142); за 1 квартал 2019 року (а.с. 143); за 2 квартал 2019 року (а.с. 144, 145 ); розрахунки за скиди забруднюючих речовин безпосередньо у водні об`єкти (а.с. 138 - 141).

Однак, відповідач не сплатив визначену ним суму грошового зобов`язання відповідно до поданих податкових декларацій, в результаті чого виник податковий борг.

Відповідно до п. 54.5 ст. 54 ПК України якщо сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.

Судом досліджено такі податкові повідомлення - рішення:

№ від 19.12.2017 року на 22 203, 66 грн. (а.с. 49);

№ від 02.04.2018 року на суму 1922,17 грн. (а.с. 77);

№ від 06.04.2018 року на суму 71 740,72 грн. (а.с. 78); № від 30.07.2018 року на суму 12386,98 грн.(а.с. 83);

№ від 20.08.2018 року на суму 1004,20 грн. (а.с. 84);

№ від 17.09.2018 року на суму 1045,61 грн. (а.с. 86);

№ від 18.10.2018 року на суму 7774,33 грн. (а.с. 87);

№ від 12.12.2008 року на суму 13669,52 грн. (а.с. 92);

№ від 04.01.2019 року на суму 7977,53 грн. (а.с. 101);

№ від 04.02.2019 року на суму 2402,22 грн. (а.с. 103);

№ від 06.02.2019 року на суму 7934,82 грн. (а.с. 104);

№ від 27.02.2019 року на суму 3517,79 грн. (а.с. 106);

№ від 09.04.2019 року на суму 52 грн. (а.с. 108);

№ від 26.10.2018 року на суму 2742,97 грн. (а.с. 149).

Доказів оскарження/скасування податкових повідомлень-рішень до суду не надано. Таким чином, на час вирішення даної справи визначені контролюючим органом податкові зобов`язання є правомірними та узгодженими.

Отже, станом на 15.10.2019 року податковий борг Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» складає 978 013,41 грн. грн., який станом на день розгляду справи не заперечувався відповідачем та у добровільному порядку не сплачений.

Відповідно до п. 59.1 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З метою погашення податкового боргу позивачем було виставлено відповідачу податкову вимогу про сплату податкового боргу форми «Ю» № 41 - 02 від 22.02.2013 року на суму 12 552,89 грн., яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача (а.с.15) та отримана останнім 04.03.2013 року, про що свідчить повідомлення про вручення.

Згідно з п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 59.5 ПК України встановлено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до п. 95.1, 95.2 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Зазначена норма встановлює послідовність стягнення податкового боргу за рахунок різних джерел: спочатку за рахунок коштів, а у разі їх недостатності - за рахунок майна, яке перебуває в податковій заставі. Таким чином, законом закріплено пріоритет погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів.

Відповідно до пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до абзацу першого пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно з підпунктами 20.1.19, 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини, а також стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 41.2. ст. 41 ПК органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень.

Стаття 61 ПК України передбачає, що контроль за правильністю нарахування, повнотою і своєчасністю сплати податків і зборів покладено на органи фіскальної служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Доводи відповідача щодо важкого фінансового стану не можуть бути підставою для відмови в задоволенні даного позову та звільнення відповідача від обов`язку погасити борг.

На підставі викладеного, та враховуючи, що дії позивача відповідають вимогам чинного законодавства України, а також приймаючи до уваги факт не надання відповідачем до суду доказів погашення заборгованості, чи будь-яких доказів, які б спростовували наведені доводи позивача щодо скасування зазначеної суми боргу, а також те, що наявність боргу підтверджується матеріалами справи, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 139 КАС України, судові витрати у цій справі стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 978 013,41 грн. (дев`ятсот сімдесят вісім тисяч тринадцять гривень 41 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 21.01.2020 року.

Позивач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

Відповідач: Державне підприємство «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№ 39)» (, вул. Гранітна, будинок 15, селище Губник, м. Ладижин, Вінницька область, 24324)

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна Михайлівна