Справа № 200/11918/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року справа №200/11918/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Міронової Г.М., Арабей Т.Г., Гайдара А.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської Ради Запорізької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. (у повному обсязі складено та підписано 11 листопада 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/11918/19-а (головуючий І інстанції суддя Арестова Л.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської Ради Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської Ради Запорізької області про визнання дій відповідача щодо припинення виплати їй допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - неправомірними та зобов`язання відповідача здійснити виплату їй допомоги при народженні дитини за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 року (а.с. 3-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини - ОСОБА_2 .

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини - ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 року.

Скасовано Рішення Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорозької області про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 14 березня 2017 року в частині зняття з оплати ОСОБА_2 з 01.04.2017 року.

Скасовано Наказ Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 155-Р від 13.03.2017 року про припинення виплати допомоги ОСОБА_1 з 01.04.2017 року.

Скасовано Наказ Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 534-Р від 04.10.2017 року про повернення коштів в частині стягнення суми надміру нарахованої допомоги при народжені дитини ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі 2580,00 грн.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 51-54).

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтуванні апеляційної скарги, апелянт зазначає, що у внутрішньо переміщеної особи є певні зобов`язання, зокрема, повідомлення щодо зміни місця проживання відповідно до норм чинного законодавства України та повідомлення про цей факт протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання.

Апелянт звертає увагу на те, що Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми від 27.12.2001 року № 1751 допомога за місцем фактичного проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за зареєстрованим місцем проживання заявника. Крім того, управлінням надані копії документів, які підтверджують прийняття будь-яких рішень лише на підставі рішень комісії відповідно до норм Порядку № 365.

Також відповідач вказує на те, що позивачем було пропущено строки встановлені ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду.

Посилання судом першої інстанції на постанову Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 591/610/16-а є недоречним, оскільки вона не є аналогічною справою з даного спірного питання.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 , має реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (а.с. 11-12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року позивач народила доньку - ОСОБА_2 в м. Мелітополь Запорізької області. 16 вересня 2016 року на підтвердження цього факту Мелітопольським міськім відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорозькій області було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 6).

Позивач і її донька є внутрішньо переміщеними особами, фактичне місця проживання яких зазначено за адресою АДРЕСА_1 , що потверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 30 березня 2016 року № та № відповідно (а.с. 7-8).

26 вересня 2016 року позивач звернулась до управління відповідача з заявою № 442136 про призначення державної допомоги при народжені дитини (а.с. 29-30).

Рішенням Мелітопольського УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 14 жовтня 2016 року призначено відповідно до Закону України допомогу при народжені дитини з 01.10.2016 по 30.09.2019 року в розмірі 860,00 грн. (а.с. 35).

Наказом № 155-Р від 13.03.2017 року Управлінням соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області наказано відділу прийняття рішень та відділу виплат припинити виплату допомоги при народжені ОСОБА_1 з 01.04.2017 року (а.с. 38).

Рішенням Мелітопольського УСЗН про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 14 березня 2017 року ОСОБА_1 призначено допомога при народжені дитини з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року в сумі 860,00 грн. Вказано, що особу ОСОБА_2 знято з оплати з 01.04.2017 року (а.с. 39).

За наказом від 04.10.2017 року № 534-Р Мелітопольського УСЗН стягнуто з позивача суму надміру нарахованої допомоги при народженні дитини за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі 2580, 00 грн., допомоги переміщеним особам на проживання за період з 01.01.2017 року по 21.03.2017 року в розмірі 2366, 84 грн. (а.с. 43).

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача, щодо припинення виплати позивачу допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.04.2017 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання допомоги при народженні дитини є беззаперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст. 8 Закону Україну «Про охорону дитинства»).

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21.11.1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811).

Статтею 1 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (в редакції на момент подання позивачем до відповідача заяви про призначення допомоги при народженні дитини) передбачено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 10 цього Закону визначено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини (ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми").

Умови призначення і виплати державної допомоги та перелік документів, необхідних для її призначення, визначено цим Законом та Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу) (п. 11 Порядку).

Так, відповідно пункту 13 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини, яка народилася після 30 червня 2014 р., надається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини (п. 12 ст. 11 Порядку).

П. 43 Порядку № 1751 передбачено, що документи, необхідні для призначення державної допомоги сім`ям з дітьми, розглядаються органом, що призначає і виплачує державну допомогу, протягом десяти днів з дня подання заяви.

Про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу була призначена допомога при народжені дитини в 2016 році, з 01.10.2016 по 30.09.2019 року повинна виплачуватись в розмірі 860,00 грн.

Рішенням відповідача було виплачено допомогу з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року в розмірі 860,00 грн., та знято з оплати з 01.04.2017 року, у зв`язку з тим, що місце фактичного проживання позивача за вказаною адресою в її довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не співпадає з її фактичним місцем проживання та скасовано довідку внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій, що призначені зазначеним особам, здійснюється в установах публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" та з використанням його платіжних пристроїв. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, який регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За унормуванням п. 2 зазначеного Порядку для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" установлено, що комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворені районними, районними у мм. Києві і Севастополі державними адміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад, у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою приймають рішення про відновлення або про відмову у відновленні соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, довідки яких недійсні на дату набрання чинності цією постановою, відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого цією постановою, за умови отримання внутрішньо переміщеною особою нової довідки відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Як зазначалось раніше, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 30.03.2016 року, строк дії довідки відповідно до Закону України від 24.12.2015 року № 921 є безстроковим з 13.01.2016 року (дата набрання законом чинності) (а.с. 7).

Порядком призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 08.06.2016 № 365 передбачено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення не пізніше наступного робочого дня після отримання заяви про призначення (відновлення) соціальних виплат надсилає запит про отримання електронної справи отримувача соціальної виплати до державного підприємства "Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики України", який протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого запиту надсилає відповідну електронну справу до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

За результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення.

Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

Комісія розглядає подання про призначення (відновлення) або про відмову у призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати протягом п`яти робочих днів з дня отримання такого подання.

За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення.

Орган, що здійснює соціальні виплати та структурний підрозділ з питань соціального захисту населення, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи, та здійснює повернення сум недоотриманих соціальних виплат за минулий період відповідно до законодавства.

Частиною 9 ст. 11 Закону визначено, що виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; у разі виникнення інших обставин.

Статтею 13 Порядку № 1751 визначено, що виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відмови отримувача допомоги від виховання дитини; нецільового використання коштів і незабезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання, крім дітей, які народилися під час перебування матері в слідчому ізоляторі або установі виконання покарань за умови перебування дитини разом з матір`ю; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; перебування отримувача допомоги у місцях позбавлення волі за рішенням суду; усиновлення дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування; смерті дитини; смерті отримувача допомоги; виникнення інших обставин.

Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за місяцем, в якому виникли зазначені обставини, за рішенням органу, який призначив допомогу.

Виплата допомоги поновлюється у випадках, передбачених абзацами двадцятим - двадцять сьомим, двадцять дев`ятим і тридцятим цього пункту, у разі, коли особа, що фактично здійснює догляд за дитиною (один з батьків дитини, опікун), звернулася протягом дванадцяти місяців після припинення виплати допомоги до органу, що призначив допомогу, з письмовою заявою (п. 13 Порядку).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач відповідно до довідки від 30.03.2016 знаходилась на обліку в даному управлінні та отримувала допомогу по народженню дитини з 01.10.2016 по 30.09.2019 в сумі 860 грн. щомісячно. З 01.04.2017 знята з оплати.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні докази прийняття рішення органом, який призначив допомогу, про припинення такої виплати з підстав визначених Законом.

Суд зазначає, що тимчасова відсутність позивача за місцем проживання не може позбавляти її права на отримання допомоги через впроваджений механізм реєстрації внутрішньо переміщених осіб.

Ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Позивач та її дитина є громадянами України, тобто мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, оскільки законодавство України не допускає обмеження прав на соціальний захист, зокрема, права на отримання допомоги при народженні дитини, за ознакою місця проживання (перебування).

За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам, і в даному випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Таким чином, припинення у виплаті допомоги при народженні дитини є грубим порушенням права, як позивача так і його дитини.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо припинення виплати ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини - ОСОБА_2 ; зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області здійснити виплату ОСОБА_1 допомоги при народжені дитини - ОСОБА_2 за період з 01.04.2017 року по 30.09.2019 року; скасування рішення Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорозької області про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 14 березня 2017 року в частині зняття з оплати ОСОБА_2 з 01.04.2017 року; скасування Наказу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 155-Р від 13.03.2017 року про припинення виплати допомоги ОСОБА_1 з 01.04.2017 року; скасування Наказу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області № 534-Р від 04.10.2017 року про повернення коштів в частині стягнення суми надміру нарахованої допомоги при народжені дитини ОСОБА_1 за період з 01.01.2017 року по 31.03.2017 року у розмірі 2580,00 грн.

Щодо доводів апелянта стосовно порушення строків звернення до суду, то матеріалами справи підтверджено, що на запит позивача від 04.06.2019 року № 78-А-19 відповідачем було надано відповідь, з якої вбачається, що позивачу було припинено з 01.04.2017 року виплату допомоги при народженні дитини. Окрім того, відповідач не надав доказів належного сповіщення про прийняті рішення та направлення їх копій позивачеві.

Згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, позивачем не було порушено строків звернення до суду першої інстанції.

За частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що припиняючи виплату допомоги при народженні дитини позивачу він діяв правомірно.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської Ради Запорізької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. ( у справі № 200/11918/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2020 року.

Судді Г.М. Міронова

Т.Г. Арабей

А.В. Гайдар