Справа № 560/1794/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1794/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Матущак В.В.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

21 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року (рішення ухвалено 03.09.2019 року суддею Матущаком В.В. в м.Хмельницькому, повне рішення складено 03 вересня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Хмельницької області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 69-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області №7 від 15.03.2019 про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва з метою передачі у приватну власність в с. АДРЕСА_1 по вул АДРЕСА_2 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення 71-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області №2 від 10.05.2019 про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки орієнтовним розміром 0,07 га в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність в с. АДРЕСА_2 .

На обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 15.03.2019 рішенням 69-ї сесії Полонської міської ради №7 від 15.03.2019 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовно розміром 0,1200 га для індивідуального садівництва згідно поданої ним заяви.

10.05.2019 на 71-й сесії Полонської міської ради прийняте рішення про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства - на земельну ділянку орієнтовно розміром 0,07 га згідно поданої заяви.

Разом з тим, позивачеві на сесіях міськради неодноразово відмовляли у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим позивач вважає вищезазначені рішення 69-ї сесії від 15.03.2019 та 71-ї сесії 10.05.2019 Полонської міської ради ОТГ незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки графічні матеріали, додані до заяви ОСОБА_2 свідчать про те, що це ті самі земельні ділянки, на які позивач просив йому надати дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо їх відведення про що звертався до відповідача із заявою від 19.12.2016.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.09.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

18.12.2019 відповідач направив до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду Полонська міська рад об`єднаної територіальної громади Хмельницької області просила розглядати апеляційну скаргу без участі представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 19.12.2016 позивач звернувся до Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення двох земельних ділянок в с.Новоселиця Полонського району Хмельницької області орієнтовно площею 0,07 та 0,18 га для ведення особистого селянського господарства з метою передачі їх у приватну власність. 24.02.2017 на сесії Полонської міської ради у задоволенні клопотання відмовлено в зв`язку з вирішенням питання оформлення спадщини на дану земельну ділянку.

ОСОБА_1 оскаржив зазначене рішення до Славутського міськрайонного суду. За результатом розгляду справи №682/1729/17 рішенням від 25.07.2017 суд частково задовольнив позов ОСОБА_1 , визнав нечинним та скасував підпункт 33 пункту ІІІ рішення №5 від 24.02.2017 року 24-ї сесії Полонської міськради ОТГ Хмельницької області, та зобов`язав Полонську міську раду ОТГ Хмельницької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2016 на черговій сесії міськради.

На виконання вказаного рішення суду на черговій сесії 18.08.2017 Полонська міська рада вирішила залишити її без задоволення в зв`язку з тим, що дана земельна ділянка знаходиться в користуванні гр. ОСОБА_2 .

Вважаючи дане рішення Полонської міської ради незаконним, позивач звернувся до Славутського міськрайонного суду з позовом, в якому просив суд визнати п.4.3 рішення №4 Полонської міськради від 18.08.2017 року нечинним та скасувати його. Постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 25.09.2017 у справі №682/2432/17 позов задоволено, п.4.3 рішення №4 від 18 серпня 2017 року 35-ї сесії першого скликання Полонської міської ради суд визнав нечинним та скасував, зобов`язавши Полонську міську раду розглянути заяву позивача від 19.12.2016 на черговій сесії міськради.

На черговій сесії Полонської міської ради 25.10.2017 було вирішено заяву позивача залишити без задоволення з тих підстав, що затребувані позивачем земельні ділянки знаходяться в користуванні гр. ОСОБА_2 . Цим же рішенням сесії міської ради ОСОБА_2 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок згідно поданих ним заяв.

Вважаючи вказане рішення про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок протиправним, позивач ОСОБА_1 оскаржив його до Славутського міськрайонного суду.

Славутський міськрайонний суд рішенням від 04.12.2018 у справі №682/3134/17 визнав нечинним та скасував рішення Полонської міської ради від 25.10.2017 та зобов`язав Полонську міську раду розглянути на черговій сесії заяву позивача від 19.12.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив. Позивач оскаржив це рішення в апеляційному та касаційному порядку.

Рішенням Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2019 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову Славутського міськрайонного суду від 04.12.2018 - без змін. Касаційна скарга ОСОБА_1 перебувала на розгляді у Верховному Суді. В ході розгляду цієї справи суд апеляційної інстанції встановив, що за результатами розгляду касаційної скарги позивача Верховний Суд постановою від 10 жовтня 2019 року постанову Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2019 року - скасував. Справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції. Станом день розгляду цієї справи рішення у справі №682/3134/17 судом першої інстанції не прийнято.

Разом з тим, відповідно до додатку №3 до рішення №7 69-ї сесії першого скликання Полонської міської ради від 15 березня 2019 року ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1200 га для ведення індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_2 , згідно поданої ним заяви на зміну попереднього рішення сесії.

Крім того, 10.05.2019 на 71-ї сесії Полонської міської ради прийнято рішення про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства - на земельну ділянку орієнтовно розміром 0,07 га згідно поданої заяви гр. ОСОБА_2 .

Як зазначає позивач, графічні матеріали, додані до заяви ОСОБА_2 , свідчать про те, що це одні і ті ж земельні ділянки, дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення яких був наданий ОСОБА_2 на 38-ї сесії Полонської міської ради 25.10.2017 і які позивач просив виділити йому в поданій ним заяві від 19.12.2016.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями відповідача, якими позитивно вирішено заяви ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача та дотримання останнім процедури розгляду заяви гр. ОСОБА_2 на пленарному засіданні Хмельницької міської ради із прийняттям відповідного рішення по суті заяви. Суд першої інстанції також зазначив, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність. Разом з тим, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею норм Земельного кодексу України, які регулюють порядок звернення для виділення земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до пункту «а» частини третьої ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

У відповідності до частини другої ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені ст.118, 122 ЗК України.

Відповідно до частини шостої ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої статті 118 ЗК УКраїни, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

В суді апеляційної інстанції позивач пояснив, що не погоджується з оскаржуваними рішеннями відповідача з тих підстав, що ним раніше було подано заяву про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок, проте відповідач у задоволенні його заяви відмовив, що спонукало його в подальшому звертатись до суду з відповідними позовами.

Слід зазначити, що частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і цей перелік не передбачає такої підстави як черговість звернення громадян з відповідними заявами до органу, який уповноважений вирішувати питання щодо передачі земельних ділянок у власність.

Таким чином, розпорядження про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є одним з підготовчих етапів і обов`язковою передумовою до розгляду уповноваженим органом державної влади або органу місцевого самоврядування питання щодо передачі землі в оренду для зацікавленої особи і зовсім не гарантує їй подальше отримання землі в оренду.

Крім того, відповідно до приписів статті 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з нормами частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до пп. 9,10 п. б, ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою;

Статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до пунктів 8, 9 частини 4 статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Доводи апелянта щодо того, що при ухваленні цього рішення відповідач не надав позивачу можливості висловити свою позицію щодо вирішуваного питання з огляду на те, що відповідачем позитивно не вирішено його звернення від 19 грудня 2016 року, колегія суддів відхиляє, оскільки вважає, що прийняття рішення за зверненням ОСОБА_2 залежить виключно від перевірки дотримання останнім усіх визначені законом умов, необхідних для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, а не від вирішення заяв інших осіб, які також бажають одержати вказану земельну ділянку у власність. Крім того, в межах предмету цього спору суд не може входити в обговорення питання дотримання відповідачем процедури та виконання всіх умов, визначених законом при прийнятті рішення щодо заяви ОСОБА_1 від 19.12.2016 року. х

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що рішення №7 69-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області від 15.03.2019 про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва з метою передачі у приватну власність в с. Новоселиця Полонського району по вул. Шевченка прийняте суб`єктом владних повноважень на підставі та в межах наданих йому Законом повноважень, у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому не підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки, так само як і розроблення такого проекту, не означає ухвалення позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду), а тому не створює правових наслідків, крім тих, що пов`язані з неправомірністю прийняття рішення органом місцевого самоврядування.

Усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою, подальше затвердження яких відбувається із кінцевим визначенням особи, що отримає право власності або користування (оренду) на ділянку, а тому не має підстав зважати на пріоритетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що виключає наявність порушеного права позивача.

Разом з тим слід зазначити, що на етапі надання дозволу на розробку проектуземлеустрою, так і в той час, коли проект вже розроблений, земельна ділянка у зв`язку з цими обставинами не має обтяжень, відповідно власник земельної ділянки має право розпоряджатись нею на власний розсуд у тому числі і надавати дозвіл іншим особам на розроблення проекту відведення, здійснювати інші розпорядчі дії з власною земельною ділянкою.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що татею 25 Закону України "Про землеустрій" визначено види документації із землеустрою, до яких, крім проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, належать, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Згідно ст. 55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Частиною 8 вказаної статті визначено, що у разі, якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Таким чином, системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що особа, маючи намір отримати земельні ділянки у власність повинні отримати відповідний дозвіл для розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно з ст. 9 ЗК України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить, зокрема розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до норм ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 59 Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Відповідно до п. 8, 9 частини 4 статті 42 Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

Враховуючи зазначене колегія суддів приходить до висновку, що аналогічно до випадку в частині дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва, - надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурні (на місцевості) ніяким чином не свідчить про надання у власність даної земельної ділянки, а тому і не порушує права позивача.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду щодо скасування рішень про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки. Станом на момент прийняття даних рішень будь-яких обтяжень вказані земельні ділянки не мали. В свою чергу, з урахуванням наведеного вище рішення №2 71-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області від 10.05.2019 про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки орієнтовним розміром 0,07 га в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність в с. Новоселиця Полонського району по вул. Шевченка прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому не підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення №7 69-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області від 15.03.2019 про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1200 га для індивідуального садівництва з метою передачі у приватну власність в с. АДРЕСА_1 Шевченка та рішення №2 71-ї сесії Полонської міської ради ОТГ Хмельницької області від 10.05.2019 про надання гр. ОСОБА_2 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки орієнтовним розміром 0,07 га в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства з метою передачі у приватну власність в с. Новоселиця Полонського району по вул. Шевченка прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому не підлягають скасуванню.

Отже, на думку колегії суддів апеляційної інстанції суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає що судом першої інстанції всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 21 січня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.