Справа № 539/1413/16-а
Суддя: Іващенко Ю. А.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1413/16-а
Провадження № 2-а/539/2/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Іващенка Ю.А.,

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гусаренко О.М.,

представника відповідача виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області Васенко І.П.,

представника третьої особи Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області Бондаренка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лубни Полтавської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення.

Позов мотивований тим, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2014 р. по справі № 539/595/14-а частково задоволені її позовні вимоги, розпорядження в частині її звільнення скасовано як незаконне, а її поновлено на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу Засульської сільської ради з 14.01.2014 р., стягнуто з виконавчого комітету Засульської сільської ради на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14.01.2014 р. по 24.06.2014 р. в сумі 16456,00 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

Наступного дня 26.06.2014 р. листом № 02-26/934 т.в.о. сільського голови Киба О.М. повідомила позивача про неможливість виконання нею судового рішення в частині негайного поновлення її на роботі, та про направлення до суду заяви про надання роз`яснення судового рішення. Також пообіцяла повідомити її про результати виконання судового рішення. Тим самим позивачу було дано зрозуміти, що вона позбавлена можливості зразу ж приступити до виконання своїх обов`язків.

Не дочекавшись будь-яких додаткових повідомлень 07.07.2014 р. вона прибула на своє робоче місце в Засульську сільську раду з метою продовжити свою трудову діяльність, однак фактично не була допущена до роботи, про що було складено відповідний акт.

Цього ж дня позивачем було направлено заяву на ім`я т.в.о. голови Засульської сільської ради в якій вона прохала повідомити її про можливі дату та час прибуття на своє робоче місце для виконання своїх службових обов`язків.

У відповіді, що була надана 21.07.2014 р. за № 02-26/1090 повідомлялося про скликання сесії ради 01.08.2014 р., на розгляд якої буде винесена пропозиція т.в.о. сільського голови про кількісний та персональний склад виконавчого комітету та затвердження кандидатури позивача на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу.

Одночасно т.в.о. сільського голови звернулася до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2014 року вищезазначену апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

В подальшому, позивач здійснила ще спробу приступити до роботи, але фактично не була допущена до свого робочого місця .

Позивач прохає стягнути з виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району на її користь 91736 гривень 09 копійок середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року за період з 26.06.2014 року по 31.05.2016 року.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача Гусаренко О.М. позов підтримала, прохала його задовольнити. Дану справу слухали вже в суді, на той час відповідач заперечень не подавав. Розрахунок надано лише в грудні 2019 року, хоча з липня 2019 року було достатньо часу. Згідно ч. 4 ст. 159 КАС дії відповідача можна кваліфікувати як визнання позову.

Представник відповідача виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області Васенко І.П. позов не визнала в його задоволенні прохала відмовити. Зазначила, що довідка виконкому, яка видавалася позивачу, є вірною, однак розрахунок середнього заробітку зроблено не правильно, а саме в нього безпідставно включено премію, яка носила нерегулярний характер. На даний час рішення суду щодо стягнення коштів, яке було скасовано, фактично виконане.

Представник третьої особи Засульської сільської ради Лубенського району Бондаренко С.І. заперечував проти задоволення позову, зазначив, що помилковий розрахунок середнього заробітку зроблений самим позивачем, хоча всі довідки видані виконкомом вірні.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2014 р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Засульської сільської ради Лубенського району, виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району, тимчасово виконуючого обов`язки голови Засульської сільської ради Лубенського району Киби О.М. про визнання дій незаконними, скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу частково задоволені позовні вимоги позивача. Визнано незаконним та скасовано п. 3 розпорядження т.в.п. голови Засульської сільської ради Лубенського району Киби Ольги Миколаївни № 07-к від 14.01.2014 року про звільнення з займаної посади заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу ОСОБА_1 з 14.01.2014 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу з 14.01.2014 року. Стягнуто з виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району на користь ОСОБА_1 16456 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 14.01.2014 року по 24.06.2014 року. Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу з 14.01.2014 року допущено до негайного виконання. (т.1 а.с. 37-38)

26.06.2014 р. листом № 02-26/934 т.в.п. сільського голови Киба О.М. було повідомлено позивача про неможливість виконання судового рішення в частині негайного поновлення її на роботі, оскільки посада заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів в штатному розписі апарату виконкому - відсутня. Крім цього, т.в.п. сільського голови подала до суду заяву надання роз`яснення судового рішення. Також пообіцяла повідомити позивача про результати виконання судового рішення. Тим самим позивачу було дано зрозуміти, що остання позбавлена можливості зразу ж приступити до виконання своїх обов`язків. (т.1 а.с.10)

07.07.2014 р. позивач ОСОБА_1 прибула на своє робоче місце в Засульську сільську раду з метою продовжити свою трудову діяльність, однак фактично не була допущена до роботи, про що було складено відповідний акт (т.1 а.с.11).

07.07.2014 року позивачем ОСОБА_1 було направлено заяву на ім`я т.в.п. голови Засульської сільської ради, в якій вона прохала повідомити її про можливі дату та час прибуття на своє робоче місце для виконання своїх службових обов`язків (т.1 а.с.12).

У відповіді, що була надана 21.07.2014 р. за № 02-26/1090 повідомлялося про скликання сесії ради 01.08.2014 р., на розгляд якої буде винесена пропозиція т.в.п. сільського голови про кількісний та персональний склад виконавчого комітету та затвердження кандидатури позивача на посаду заступника сільського голови з питань діяльності виконавчого органу (т.1 а.с.13).

Т.в.п. сільського голови Киба О.М. звернулася до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.09.2014 року вищезазначену апеляційну скаргу залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишено без змін. (т.1 а.с. 66-69)

03.09.2014 року позивач ОСОБА_1 знову прибула на своє робоче місце в Засульську сільську раду, однак не була фактично допущена до роботи, про що знову було складено відповідний акт (т.1 а.с.14).

Крім цього, актами державного виконавця відділу ДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції від 23.10.2014 р, 12.11.2014 р. також зафіксовано факт невиконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 р. (т.1 а.с.18-19)

Відповідно до п.34 Постанови № 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Частинами 2, 7 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Неможливість особою домогтися виконання судового рішення, винесеного на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту 1 ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2004 року (справа "Жовнер проти України) зазначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін.

Відповідно абзацу третьому пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Порядок) у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Абзац перший пункту 3 Порядку передбачає, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Згідно пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Відповідно довідки №24 від 30.04.2014 р. сума нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за останні 2 місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата (листопад 2013, грудень 2013) становила: листопад 2013 р. - 3141,59 грн., грудень 2013 р. - 3026,00 грн., всього 6167,59 грн. Також у грудні 2013 року ОСОБА_1 отримала 4308 грн. премії. (т.1 а.с. 9).

Згідно розрахунку відповідача наданого до суду 16.12.2019 року кількість робочих днів за період листопад (21 день) - грудень (22 дні) 2013 року становила 43 дні. Розмір заробітної плати ОСОБА_1 з розрахунку на один робочий день становить (3141,59 +3026) : 43 = 143,43 грн. Затримка з виконання рішення суду в період з 26.06.2014 року по 31.05.2016 року включно складає 486 робочих днів, сума середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення до стягнення станом на 31.05.2016 р. становить за 58261,27 грн.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково та із відповідача на користь позивача слід стягнути 58 261,27 грн. середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду від 25.06.2014 року за період з 26.06.2014 року по 31.05.2016 року.

Той факт, що станом на час вирішення даної справи із відповідача на користь позивача вже стягнуто 91 736,09 грн. середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, тобто фактично виконано постанову суду від 08.09.2016 року, яку скасовано постановою Верховного Суду від 27.06.2019 року, не свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову, оскільки справа за даним позовом ОСОБА_1 поданим до суду у травні 2016 року без відповідного судового рішення залишалася б не вирішеною.

Питання щодо виконання даного судового рішення мають вирішуватися у порядку розділу 4 КАС України, зокрема із урахуванням положень ст. ст. 373, 374, 380 КАС України.

Надання відповідачем до суду розрахунку лише в грудні 2019 року не унеможливлює його врахування судом, оскільки не належно встановлені дані середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення стали підставою для скасування попереднього судового рішення та вказані дані на виконання постанови Верховного Суду від 27.06.2019 року мали були встановлені судом при новому судовому розгляді.

Суд у даному випадку не вбачає підстав для застосування положень ч. 4 ст. 159 КАС України, оскільки незалежно від визнання відповідачем позову судом мають бути встановлені розміри сум середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, належні до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 255, 287 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання с. АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області (місце знаходження с. Засулля, вул. Молодіжна, 78, Лубенського району, Полтавської області, ), третя особа Засульська сільська рада Лубенського району Полтавської області (місце знаходження с. Засулля, вул. Молодіжна, 78, Лубенського району, Полтавської області, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з виконавчого комітету Засульської сільської ради Лубенського району Полтавської області на користь ОСОБА_1 58 261 грн. 27 коп. середнього заробітку за час затримки виконання рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2014 року з період з 26.06.2014 року по 31.05.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного рішення 22.01.2020 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Ю.А. Іващенко