Справа № 640/277/20
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 січня 2020 року м. Київ № 640/277/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліна Л.О., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом ОСОБА_1
до Київської обласної ради
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, в якому просить:

- вважати недійсним та таким, що суперечить чинному законодавству України Рішення Київської обласної ради від 25 липня 2019 року № 608-29-УІ1 «Про реорганізацію Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради "Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/ СНІДом»;

- вважати недійсним та таким, що суперечить чинному законодавству України Рішення Київської обласної ради від 19 грудня 2019року № 803-32-УІІ "Про створення комунального некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом»;

- зобов`язати Київську обласну раду Скасувати Рішення Київської обласної ради від 25 липня 2019 року № 608-29-УІІ «Про реорганізацію Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» шляхом перетворення в комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом»;

- зобов`язати Київську обласну раду Припинити процес припинення діяльності (реорганізації) Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» шляхом перетворення в комунальне некомерціине підприємство Київської обласної ради «Київський центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом»;

- зобов`язати Київську обласну раду Прийняти нове рішення Київської обласної ради «Про реорганізацію Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» шляхом перетворення в Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом»;

- зобов`язати Київську обласну раду Встановити в штатному розкладі Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» посаду головного лікаря, як єдиного керівника Комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом»;

- управлінню державної реєстрації Головного управляння юстиції у м. Києві припинити державну реєстрацію комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», в разі проведення реєстраційних заходів станом на дату прийняття рішення судом - скасувати реєстрацію означеного лікувального закладу на термін - до прийняття Київською обласною радою рішення з новою назвою даного закладу - Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом»;

- Міністерству юстиції України - не вносити підприємство з назвою комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» до Єдиною реєстру Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень";

13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

В обґрунтування позовних вимог, позивачем в позові зазначено, що Рішення Київської обласної ради від 25.07.2019 року №608-29-УІІ не відповідає методичним рекомендаціям Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2018 року "З питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні комерційні підприємства", а саме згідно з пунктом 1.4.1 зазначених рекомендацій нова назва даного закладу повинна відповідати наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385.

Згідно з пунктом 1.1.3. наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року №385 та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.03.2005 року №99 "Про затвердження Примірного положення про центр профілактики та боротьби зі СНІДом зазначений лікувальний заклад повинен мати нову назву - Центр профілактики та боротьби зі СНІДом або з урахуванням методичних рекомендацій та розташування центру - Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом"

Однак, в рішенні Київської обласної ради прийнято іншу нову назву даного закладу - Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради "Київській обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом".

Крім того, зазначено, що не виконання наказів Міністерства охорони здоров`я України в результаті перетворення лікувального закладу приводить: - до не можливості фінансування центру, як структури, якої не існує; - не можливості прийняття та затвердження штатного розкладу даної структури та отримання працівниками належної заробітної плати.

Разом з тим, позивачем зазначено, що основним недоліком Рішення Київської обласної ради від 25.07.2019 року №608-29-УІІ є не вірна нова назва Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центу профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» після його перетворення, яка не відповідає пункту 1.4.1. Методичних рекомендацій з питань перетворення закладів охорони здоров`я з бюджетних установ у комунальні некомерційні підприємства, наказам Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 року та №99 від 01.03.2005 року.

Проте, суд зазначає, що дане рішення не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки прийнято щодо господарської діяльності підзвітної установи, а не в межах реалізації владних управлінських функцій.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

За таких обставин суд вважає, що між позивачем та відповідачем немає публічно-правових відносин, спір не є публічно-правовим, а тому не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства. Відтак, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Крім того, вимоги позивача в частині: "- управлінню державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві припинити державну реєстрацію комунального некомерцшного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», в разі проведення реєстраційних заходів станом на дату прийняття рішення судом - скасувати реєстрацію означеного лікувального закладу на термін - до прийняття Київською обласною радою рішення з новою назвою даного закладу - Комунальне некомерційне підприємство Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом»; - Міністерству юстиції України - не вносити підприємство з назвою комунального некомерційного підприємства Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» до Єдиною реєстру Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, та громадських формувань." можуть бути заявлені в порядку подачі Заяви про забезпечення позову, водночас, такі вимоги не відповідають приписам статті 5 КАС України.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, навіть, якщо в іншій частині позовні вимоги відповідали б вимогам кодексу, та які б належало розглядати за правилами адміністративного судочинства, то позивачем в такому випадку допущено об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, що не допускається Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, як встановлено з комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" позивач вже зверталась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Київської обласної ради щодо скасування Рішення відповідача від 25.07.2019 року №608-29-УІІ, в свою чергу судом відмовлено позивачу у відкритті провадження в адміністративній справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстави для відмови у відкритті провадження, оскільки вказаний спір не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, а належить до юрисдикції господарського суду.

Керуючись положеннями статей 170, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі №640/277/20 за позовом ОСОБА_1 до комісії з реорганізації Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» про визнання протиправним рішень, зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати особі, яка її подала. Копія позовної заяви залишається в суді.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення за правилами, встановленими статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.О. Маруліна