Справа № 620/3539/19
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року Чернігів Справа № 620/3539/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської міської ради про визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення Чернігівської міської ради № 42/VII-16 від 30.05.2019 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 ) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов`язання Чернігівську міську раду на пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3) та винести з даного питання вмотивоване рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 без жодного обґрунтування. Вказує, що Земельний кодекс України визначає чіткий перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що Чернігівською міською радою прийнято рішення від 28.11.2014 «Про надання дозволу на розроблення проекту Детального плану території групи житлових будинків кварталів «Лісковиця», яким встановлено тимчасову заборону по місту Чернігову на надання дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказує, що дана заборона поширюється на вільні від забудови землі запасу комунальної власності по всій території міста Чернігова. Також зазначає, що земельні ділянки по АДРЕСА_3 плануються для відведення членам сімей загиблих учасників АТО.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач після прийняття рішення від 28.11.2014 «Про надання дозволу на розроблення проекту Детального плану території групи житлових будинків кварталів «Лісковиця» надає дозволи на розробку проектів щодо відведення земельних ділянок. Вказує, що бажана ним земельна ділянка знаходиться по АДРЕСА_3 в іншій частині міста, так званій «Старій Подусовці», до якої рішення Чернігівської міської ради від 28.11.2014 не має жодного відношення. Також зазначає, що в зазначеному рішенні від 28.11.2014 не йде мова про те, що саме земельні ділянки по АДРЕСА_3 плануються для виділення учасникам бойових дій та сім`ям загиблих учасників бойових дій.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25.01.2016 (вх. № К-322-2) позивач звернувся до відповідача з заявою від 22.01.2016 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,10 га по АДРЕСА_5 будівельний № 28 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, до якої було додано копію паспорту, схему розміщення земельної ділянки, графічні матеріали, що обґрунтовують розмір земельної ділянки (а.с. 29-35).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 у справі № 620/256/19 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано пункт 6 рішення Чернігівської міської ради №36/VII-34 від 29.11.2018 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 (будівельний №28 ) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зобов`язано Чернігівську міську раду на пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вулиці Танкістів (будівельний №28) та винести з даного питання вмотивоване рішення.

Чернігівською міською радою пунктом 4 рішення від 30.05.2019 № 42/VII-16, враховуючи рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 у справі № 620/256/19, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 (будівельний № 28), орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 36).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

В силу статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Згідно частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу зазначених норм, будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Водночас, суд зазначає, що у статті 118 Земельного кодексу України міститься загальне посилання на те, що місце розташування земельної ділянки повинно відповідати вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із системного аналізу норм земельного законодавства суд дійшов висновку, що при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити:

- відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України);

- чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель житлової та громадської забудови (частина друга статті 118 Земельного кодексу України);

- відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Таким чином, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність може бути невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) наведеним вище вимогам.

Також, згідно позиції Верховного суду у справах № 21-358а13, № 806/3787/13-а отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Відтак, формальні підстави в не наданні дозволу свідчать про зловживання своїм обов`язком відповідача надати такий дозвіл у відповідності до вимог закону, чим порушуються права позивача, гарантовані Конституцією України.

Відмова у наданні дозволу з інших підстав не допускається.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надається відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування. При цьому, чинним законодавством передбачено, що рішення про надання дозволу або відмову у наданні такого дозволу орган місцевого самоврядування приймає виключно на пленарних засіданнях відповідної ради.

Позивачем при зверненні до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, були подані всі необхідні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Як вбачається зі змісту рішення відповідача від 30.05.2019 № 42/VII-16, Чернігівська міська рада, відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 (будівельний № 28), орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), керувалася Земельним кодексом України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду землі», «Про землеустрій».

Однак, із оскаржуваного рішення неможливо встановити, яким саме вимогам Земельного кодексу та вказаних Законів України не відповідало місце розташування спірної земельної ділянки. Саме по собі посилання Чернігівської міської ради на вказані нормативно-правові акти не спростовує факту того, що рішення є невмотивованим належним чином, оскільки невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

При цьому, в силу вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що рішенням Чернігівської міської ради від 28.11.2014 «Про надання дозволу на розроблення проекту Детального плану території групи житлових будинків кварталів «Лісковиця», встановлено тимчасову заборону по місту Чернігову на надання дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а також те, що земельні ділянки по АДРЕСА_3 плануються для відведення членам сімей загиблих учасників АТО, зважаючи на те, що наведені у відзиві обставини не були підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеною у відповідному рішенні.

Разом з тим, суд зазначає, що Програма підтримки учасників антитерористичної операції та членів їх сімей - мешканців м. Чернігова на 2016-2020 роки, затверджена рішенням міської ради від 31.03.2016 № 6/VІІ -3, на яку у відзиві на позов посилається відповідач як на підставу відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не передбачає як заборон для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) іншим громадянам, які не є учасниками АТО, так і намірів щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_3 членам сімей загиблих учасників АТО.

Таким чином відповідач протиправно та необґрунтовано відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з підстав, що не передбачені законодавством.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення Чернігівської міської ради № 42/VII-16 від 30.05.2019 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 ) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); зобов`язання Чернігівську міську раду на пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2016 (вх.№ К-322-2 від 25.01.2016) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3) та винести з даного питання вмотивоване рішення.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є передумовою для застосування такого способу захисту порушеного права як зобов`язання розглянути заяву щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому в даному випадку, належною сплатою судового збору при поданні до суду фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру вважається сплата судового збору в розмірі 768,40 грн.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 768,40 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що позивач має право на звернення до суду з заявою про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чернігівської міської ради (вул. Магістратська, буд. 7, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення Чернігівської міської ради № 42/VII-16 від 30.05.2019 про відмову у наданні дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_3 (будівельний № 28 ) орієнтовною площею 0,1000 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Зобов`язати Чернігівську міську раду на пленарному засіданні розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.01.2016 (вх.№ К-322-2 від 25.01.2016) щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_3) та винести з даного питання вмотивоване рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.01.2020.

Суддя Н.М. Баргаміна