Справа № 161/21006/19
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/18/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Філюк Т.М.

за участю секретаря судового засідання Бортнюка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в Луцький міськрайонний суд Волинської області з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2019 року.

Свій позов мотивує тим, що 13.11.2019 року приблизно о 10 год. 40 хв. вона рухалась автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Івана Франка у напрямку руху від вул. Винниченка в м. Луцьку та здійснила зупинку обабіч дороги на даній вулиці. Після зупинки автомобіля вона пішла до магазину, що знаходиться поруч з місцем зупинки. Повернувшись до свого автомобіля позивач помітила, що до лобового скла прикріплено повідомлення Департаменту муніципальної варти луцької міської ради серії LС № 009715. Згідно з даним повідомленням, 13.11.2019 року, особа, яка керувала автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 порушила вимогу дорожнього знаку , а саме здійснила зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП , за що передбачена відповідальність, а саме: штраф в розмірі 255 грн.

Вказує, що прибула на розгляд справи щодо неї о 09.00 год. 14.11.2019 року, однак працівник Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради повідомив, що по справі вже прийнято постанову.

Також позивач зазначає, що відповідно до відповідей на адвокатські запити Управління патрульної поліції у Волинській області та Управління ЖКГ Луцької міської ради було встановлено, що дорожній знак 3.34 «Зупинка заборонена» по вул. Івана Франка у напрямку руху від вул. Винниченка в м. Луцьку, за порушення вимог якого її притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлено в порушення вимог законодавства України, а тому недотримання вимог даного дорожнього знаку не може вважатись порушенням Правил дорожнього руху України.

З врахуванням викладеного, просить скасувати постанову Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради серії LС № 009715 про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення вимоги дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» та ч.1 ст. 122 КУпАП від 15.11.2019 року та закрити провадження у справі. Також просить стягнути понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 гривень.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у цій справі.

У своєму відзиві на позовну заяву Департамент муніципальної варти Луцької міської ради (далі по тексту - Департамент) зазначає, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів» та рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №103-1 від 20 лютого 2019 року Департамент має повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування. 13 листопада 2019 року інспектором з паркування Департаменту Сержантом О.М. о 10 год. 50 хв. було виявлено правопорушення, передбачене п. 3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР та ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Інспектор здійснив фото фіксацію вказаного правопорушення та виніс повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому зазначив дату та час розгляду справи, саме: 14 листопада 2019 року о 09.00 год. У вказані дату та час позивач на розгляд справи не з`явилась, а тому було винесено постанову LC№0009715 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як власника автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 . На підставі наведеного Департамент просить в задоволенні позову відмовити.

Від представника позивача Багірова Р.А. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позов підтримують та просять задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в судовому засіданні 17 січня 2020 року представник відповідача - Осадовський Т.Е. заперечував щодо задоволення позову, вказуючи, що оскаржувана постанова є законною, просить в задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що 13 листопада 2019 року по вул. Франка, 50 в м. Луцьку старшим інспектором департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержантом О.М. виявлено порушення водієм автомобіля Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , вимог Правил дорожнього руху, а саме: вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», тобто п.3.34 додатку 1 розділу 33 ПДР України та ч.1 ст. 122 КУпАП. Здійснивши фото фіксацію правопорушення, старший інспектор Департаменту ОСОБА_2 залишив на лобовому склі автомобіля повідомлення серії НОМЕР_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) (а.с.10). За змістом вказаного повідомлення розгляд справи мав відбутись о 09 год. 00 хв. 14 листопада 2019 року або відразу за наявності (присутності) особи, яка керувала транспортним засобом та здійснила правопорушення.

За результатами розгляду адміністративних матеріалів старший інспектор (інспектор з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержант О.М. виніс постанову серії LC№0009715 від 15 листопада 2019 року, якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн (а.с.13а).

Таким чином ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за зупинку транспортного засобі в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» із додатковою табличкою «Не паркуватись. Заїзд великогабаритного автотранспорту» на вулиці Івана Франка поруч з будинком №50 в місті Луцьку.

Частиною 1 ст. 142 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно з приміткою до статті 142 КУпАП, режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Відповідно до частини 3 ст. 142 КУпАП, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП визначено, що, порушення вимог зупинки є адміністративним правопорушенням яке тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Розділом 33 ПДР встановлено, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно з пунктом 8.2-1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про дорожній рух» до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Частиною 1 ст. 27 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті (ч.2 ст. 27 ЗУ «Про дорожній рух»).

Статтею 52-3 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать, серед іншого, погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.

Наведені законодавчі норми дають підстави для висновку про те, що встановлення дорожнього знаку на території міста належить до повноважень органу місцевого самоврядування, однак такий дорожній знак має бути відображений у погодженій з відповідним підрозділом Національної поліції схемі організації дорожнього руху.

Маючи сумніви щодо законності встановлення дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» із додатковою табличкою «Не паркуватись. Заїзд великогабаритного автотранспорту» на вулиці Івана Франка поруч з будинком №50 в місті Луцьку сторона позивача звернулась до УПП у Волинській області ДПП з відповідним запитом. За результатами розгляду такого запиту УПП у Волинській області повідомило, що станом на 03 грудня 2019 року схема організації дорожнього руху по вул. Івана Франка, 50 в місті Луцьку УПП у Волинській області ДПП не погоджувалась (а.с.19).

Департамент житлово-комунального господарства Луцької міської ради на адвокатський запит повідомило про те, що ЖКГ не володіє інформацією про встановлення дорожнього знаку «Зупинку заборонено» на вул. Франка поблизу будинку №50 в м. Луцьку, а також не погоджувалося його встановлення з відповідним підрозділом Національної поліції. Схема організації дорожнього руху на вказаній ділянці по вул. Івана Франка в місті Луцьку в ЖКГ відсутня (а.с.20).

Наведене свідчить про те, що дорожній знак «Зупинку заборонено» на вул. Франка поблизу будинку №50 в м. Луцьку встановлено з порушенням вимог Закону. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду докази законності розміщення такого дорожнього знаку.

З огляду на цю обставину суд дійшов висновку, що в діях позивача немає складу адміністративного правопорушення, оскільки неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 24 квітня 2019 року в справі №127/12081/17.

Враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП є недоведеним, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 КАС України передбачено, що Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п.1 ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані такі документи: договір про надання правничої допомоги від 27 листопада 2019 року, який укладено між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «АФК», додаток до такого договору, в якому зазначено вартість послуг адвокатського об`єднання, рахунок №104 від 17 грудня 2019 року, за змістом якого адвокатським об`єднанням «АФК» Гордійчук А.І. надано такий об`єм послуг: підготовка та подання до суду позовної заяви - 1000 грн.; підготовка адвокатських запитів - 600 грн.; авансування послуг з представництва інтересів клієнта в судовому засіданні - 400 грн.; акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 27 листопада 2019 року, а також квитанцію про оплату послуг адвокатського об`єднання «АФК» на суму 2000 грн.

Наведене дає підстави для висновку, що витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним зі складністю справи, а також з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та часом на них затраченим.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову і позивач понесла судові витрати в зв`язку з розглядом цієї справи, то сума таких витрат у розмірі 2000 грн. має бути їй компенсована за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 159, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2019 року задовольнити.

Скасувати постанову старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержанта Олександра Михайловича LС № 009715 від 15 листопада 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Філюк Т.М.