Справа № 340/3154/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/3154/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сагуна А.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.07.2019 по 09.12.2019 включно в розмірі 27618 (Двадцять сім тисяч шістсот вісімнадцять) гривень 54 копійки.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №1301/к від 27.04.2015 року. Позивача поновлено на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28.04.2015 та стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 157262,17 грн. Рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць допущено судом до негайного виконання.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, зобов`язано ГТУЮ нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 року по 06.04.2018 включно в розмірі 157262,17 грн. та допущення у вказаній частині рішення до негайного виконання та прийнято нову постанову у цій частині, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 в розмірі 199828,26 грн. В решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 в справі №П/811/1672/15 - залишено без змін. Так, позивач зазначив, що рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виконано лише частково, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки наразі існують об`єктивні причини невиконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, зокрема: відсутнє відрите виконавче провадження, в межах якого має здійснюватись виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 у справі №П/811/1672/15, що змінене постановою ДААС від 02.08.2018; посада, на якій поновлено ОСОБА_1 відсутня в організаційно - штатній структурі Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області; позивач з 02.03.2018 перебуває на посаді керівника Комунального підприємства «Регіональна інформаційно-поліграфічна агенція» Кіровоградської обласної ради, а тому стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен здійснюватися з урахуванням відрахувань його заробітної плати в КП «Регіональна інформаційно-поліграфічна агенція» Кіровоградської обласної ради (а.с. 21-26).

Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року по справі № П/811/1672/15 позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа: начальник Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді було задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 27.04.2015 року №1301/к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, з 28 квітня 2015 року.

Зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно в розмірі 157 262,17 грн.

В подальшому, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2018 року скасовано в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, зобов`язання ГТУЮ нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно в розмірі 157 262,17 грн. та допущення у вказаній частині рішення до негайного виконання та прийнято нову постанову у цій частині, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року, стягнуто з Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 в розмірі 199 828,26 грн.

В решті рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року в справі №П/811/1672/15 - залишено без змін.

На виконання вказаних рішень, отримано виконавчі листи.

Так, рішення суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 28.04.2015 по 06.04.2018 включно виконано, шляхом списання бюджетних коштів з казначейських рахунків.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №1140/5/19 від 13.03.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України було задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області.

Стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.04.2018 року по 28.12.2018 року включно в розмірі 52529,38 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.14-16).

В подальшому, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2019 рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - задоволено частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 в адміністративній справі № 1140/5/19 - скасовано в частині визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо непоновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області та в цій частині позову відмовлено.

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року - залишено без змін.

При цьому, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, відповідачем виконано не було та не виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 29.12.2018 по 15.07.2019 включно.

Постановою Верховного суду від 21.11.2019 у справі №1140/5/19 (адміністративне провадження №К/9901/21159/19) касаційну скаргу Міністерства юстиції України - залишено без задоволення, а постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2019 року - без змін (а.с.7-12).

Також, згідно комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 в адміністративній справі № 340/1218/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України щодо не поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області та стягнення з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.12.2018 по 15.07.2019 включно в розмірі 36283,18 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят три грн. 18 коп.) стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.12.2018 по 15.07.2019 включно в розмірі 36283,18 грн. (тридцять шість тисяч двісті вісімдесят три грн. 18 коп.), в задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019 апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі №340/1218/19 - без змін (а.с. 13).

Постановою Верховного суду від 10 січня 2020 року справа №340/1218/19 (адміністративне провадження №К/9901/31571/19) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу касаційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 340/1218/19 без змін.

Згідно ст. 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст. 235 КАС України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Приписами ст. 236 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати.

Положення ст. 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання заробітної плати чи неможливості працевлаштуватись.

Вказана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 25.07.2018 року (справа № 552/3404/17).

Як свідчать встановлені обставини справи, постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду по справі П/811/1672/15 від 02.08.2018 позивача було поновлено на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області з 28 квітня 2015 року.

Суд наголошує, що за приписами ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Згідно п. 10 Положення про Головні управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, в областях, містах Києві та Севастополі, що затверджене наказом Міністра юстиції України №1707/5 від 23.06.2011р., начальники головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, призначаються на посади за погодженням з головами місцевих державних адміністрацій та звільняються з посад Міністром юстиції України.

Відтак, з огляду на вказане, суд дійшов висновку, що у відповідача наявний обов`язок по поновленню позивача на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області, який має бути здійснений, шляхом видання останнім відповідного наказу.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що позивач на посаді начальника Головного управління юстиції у Кіровоградській області поновлений не був, що свою чергу свідчить про затримку відповідачем виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює породження у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України.

Згідно п. "з" ч. 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від от 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках, зокрема, вимушеного прогулу.

Абзац 4 частини 2 Розділу ІІ "Період, за яким обчислюється середня заробітна плата" Порядку № 100 визначає, що якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку

Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Як вбачається з рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 середньоденна заробітна плата позивача за два попередні місяці роботи перед звільненням становила 270,77 грн.

Відтак, оскільки кількість робочих днів за період з 16.07.2019 по 09.12.2019 включно становить 102 дні, то відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 27618,54 грн. (270,77 грн. х 102 дні), який підлягає стягненню з відповідача.

Щодо посилань відповідача на безпідставність застосування приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження про примусове виконання судового рішення щодо поновлення позивача на посаді, то суд зазначає, що приписи ст. 236 КЗпП не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема, не пред`явив рішення до примусового виконання, що вказують на його бажання поновитись на роботі.

Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, що викладені в постанові від 25.06.2015 року по справі № 6-511цс16.

Також, безпідставними є посилання відповідача на необхідність відрахування із середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.07.2019 по 19.12.2019 включно, суми заробітної плати позивача, отриманої в КП «Регіональна інформаційно-поліграфічна агенція» Кіровоградської обласної ради, які ґрунтуються на положеннях п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", оскільки викладені у вказаній постанові роз`яснення були зроблені з урахуванням вимог закону, зокрема частини третьої статті 117 КЗпП України, яку було виключено на підставі Закону України від 20 грудня 2005 року № 3248- IV "Про внесення змін до Кодексу законів про працю України", а положення ст. 235 КЗпП України відповідних застережень не містять.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 по справі № 826/808/16.

Також суд зазначає, що відсутність вини відповідача щодо не поновлення позивача на посаді у зв`язку з відсутністю останньої в штаті установи, та як наслідок відсутності обов`язку щодо виплати середнього заробітку, на що посилався представник відповідача, суд не приймає до уваги та оцінює критично, тому як в постанові Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2018 року (справа № П/811/1672/15) було зазначено, що у разі відсутності посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розпису та ввести скорочену. Якщо підприємство, установа реорганізована, рішення про поновлення працівника на роботі має бути виконано правонаступником.

Таким чином, позовна вимога є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Судових витрат, які підлягають стягненню на користь сторін судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 243 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) про стягнення середнього заробітку - задовольнити.

Стягнути з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 16.07.2019 по 09.12.2019 включно в розмірі 27618,54 грн. (Двадцять сім тисяч шістсот вісімнадцять грн. 54 коп.).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун