Справа № 640/18580/18
Суддя: Клименчук Н.М.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 грудня 2019 року № 640/18580/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Клименчук Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення та податкових повідомлень-рішень, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві та Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві №437 від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку;

- зобов`язати Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві поновити реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з 01.01.2017;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №, №, №.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що контролюючим органом не дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за наявності законодавчо визначених підстав для цього, що передбачені пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України. Позивачем вказано на те, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийнято без проведення перевірки всупереч вимогам законодавства, а також на те, що у позивача відсутній податковий борг протягом двох послідовних кварталів, що передують рішенню від 13.12.2016. Також позивачем зазначено, що безпідставне анулювання реєстрації платником єдиного податку стало підставою для протиправного нарахування відповідачем податку на додану вартість, попри те, що у осіб, які зареєстровані платниками єдиного податку другої групи відсутній обов`язок реєструватись платником податку на додану вартість. Крім того, позивачем вказано на те, що відповідачем не у повному обсязі досліджено надані до перевірки документи щодо валових витрат та зроблено необґрунтований висновок про завищення валових витрат, внаслідок чого нараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2019 замінено Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві її правонаступником - Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.11.2019 замінено Головне управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві (далі - відповідач).

Представником відповідача позовні вимоги не визнано повністю та зазначено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято податковим органом відповідно до вимог чинного законодавства посилаючись на обставини, викладені в акті перевірки та відзиву на адміністративний позов, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначено, що рішення про анулювання платника єдиного податку може бути прийнято без проведення перевірки. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружним адміністративним судом міста Києва встановлено наступне.

ФОП ОСОБА_1 зареєстровано платником єдиного податку, відповідно до заяви від 12.01.2012 №4168/С.

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві складено довідку від 13.12.2017 №437 про наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку, відповідно до якої за позивачем обліковується податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у сумі 27,73 грн.

На підставі даної довідки контролюючим органом прийнято рішення №437 від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Крім того, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом складено акт від 19.07.2018 №3215/26-15-42-03-30/, згідно висновків якого позивачем порушено:

- пункти 44.1, 44.3 статті 44, пункт 177.10 статті 177 Податкового кодексу України - не надання до перевірки книги обліку доходів і витрат;

- пункти 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України - заниження податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на загальну суму 32 453,33 грн.;

- пункт 16-1 підпункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - не нарахування, не утримання та не перерахування до бюджету військового збору за 2017 рік на загальну суму 2704,44 грн.;

- пункт 16-1 підпункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу України - у період з березня 2017 року по грудень 2017 року не нараховано, не утримано та не сплачено військового збору до бюджету з найманих працівників на загальну суму 276,00 грн.;

- підпункт «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України - у період з 01.03.2017 по 31.12.2017 не нараховано, не утримано та не сплачено до бюджету податку на доходи фізичних осіб з найманих працівників на загальну суму 3312,00 грн.;

- пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 1 статті 7, статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - заниження ЄСВ з найманих працівників на загальну суму 3520,00 грн.;

- пункт 2 частини 11 статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - не сплачено або несвоєчасно сплачено єдиний внесок нарахованого роботодавцем на суми заробітної плати у сумі 7617,32 грн.;

- пункт 181.1 статті 181, пункт 183.2 статті 183, стаття 187 Податкового кодексу України - не здійснення реєстрації платником податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 49122,66 грн.

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 01.08.2018:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 41046,03 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 3420,50 грн.;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 61403,75 грн.

Вважаючи протиправними рішення №437 від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, а також вказані податкові повідомлення-рішення, позивачем оскаржено їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружним адміністративним судом міста Києва зроблено висновок, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо підстав прийняття Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві рішення №437 від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, судом встановлено наступне.

Відповідно до довідки від 13.12.2017 №437 про наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку, контролюючим органом встановлено, що за позивачем обліковується податковий борг на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у сумі 27,73 грн.

Вказані висновки податковою інспекцією здійснено без проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , а виключно з аналізу інтегрованої картки з єдиного податку позивача.

При цьому, відповідачем зазначено про те, що нормами Податкового кодексу України передбачено порядок анулювання реєстрації платника єдиного податку як за наслідками проведення перевірки так і без проведення перевірки, на підставі інформації, наявної в розпорядженні податкового органу.

Суд вважає наведені доводи відповідача помилковими, з огляду на наступне.

Положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою. Згідно із підпунктом 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 вказаного Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених вказаною главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату спірних правовідносин) передбачено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 вказаного Кодексу.

Так, абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів платник єдиного податку зобов`язаний в останній день другого із двох послідовних кварталів перейти на сплату інших податків і зборів, визначених вказаним Кодексом.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Положеннями пункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України встановлено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Отже, Податковим кодексом України передбачено, що однією з підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є факт існування у такого платника податку податкового боргу.

Підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом саме за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів. Крім того, за результатами перевірки має бути складено акт.

Відповідачем підтверджено, що перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо наявності у платника податків податкового боргу не проведено та відповідний акт не складено.

Спірне рішення від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 прийнято контролюючим органом на підставі картки особового рахунку платника податку, а не на підставі акта перевірки, як передбачено пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне рішення прийняте всупереч порядку та без дотримання вимог спеціального законодавства, що свідчить про відсутність законних підстав для його прийняття. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем надано не було.

Судом досліджено витяг з картки особового рахунку платника податку з єдиного податку ФОП ОСОБА_1 та встановлено, що з січня 2016 року у позивача періодично виникала недоїмка зі сплати єдиного внеску, яку щоразу було погашено протягом місяця, в якому така недоїмка виникла.

Зокрема, щодо суми боргу у розмірі 27,73 грн., про яку зазначено у рішенні про анулювання реєстрації платника єдиного податку №437 від 13.12.2016, судом встановлено, що станом на 20.11.2016 у позивача обліковувалась переплата у сумі 247,87 грн. Того ж дня нараховано суму єдиного податку у розмірі 275,60 грн. на підставі поданої позивачем податкової звітності, після чого виникла недоїмка на суму 27,73 грн. Вказану недоїмку позивачем погашено 07.12.2016 шляхом сплати грошового зобов`язання у розмірі 320,00 грн. та в картці платника податків обліковувалась переплата у сумі 292,27 грн.

Дослідивши наявні в матеріалах справи копії податкових декларацій платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (т. ІІ, а.с. 29-30), а також платіжних доручень та банківських виписок щодо сплати єдиного податку (т. ІІ а.с. 103-120) судом встановлено, що позивачем сплачено у повному обсязі суми грошового зобов`язання за платежем «єдиний податок з фізичних осіб» за період 2016 рік.

Долучена відповідачем до матеріалів справи картка особового рахунку по єдиному податку позивача не містить інформації про наявність податкового боргу з зазначеного податку протягом двох послідовних кварталів.

Таким чином, доводи відповідача про наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 спростовуються матеріалами справи, з огляду на що суд дійшов висновку про відсутність підстав у відповідача для застосування положень пункту 299.10 статті 299 та підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення №437 від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку, з огляду на що воно підлягає скасуванню. Крім того, з метою повного захисту порушених прав позивача суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання Головного управління ДФС у м. Києві поновити реєстрацію платника єдиного податку фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в реєстрі платників єдиного податку з моменту анулювання.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 12.11.2019 № 820/2074/17, від 19.11.2019 № 200/5738/19-а, від 20.06.2019 №822/1807/17 та інших.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №, судом встановлено наступне.

Вказаним рішенням контролюючого органу позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 41046,03 грн., в тому числі основний платіж - 32836,82 грн., штрафна (фінансова) санкція - 8209,21 грн.

Підставою для прийняття даного рішення стали висновки Головного управління ДФС у м. Києві, викладені в акті перевірки від 19.07.2018 №3215/26-15-42-03-30/ про заниження податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на порушення пунктів 177.2 та 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що в акті перевірки контролюючим органом зазначено про заниження податку на доходи фізичних осіб на суму 32453,33 грн. Однак, в розрахунку фінансових санкцій податку на доходи фізичних осіб до податкового повідомлення-рішення від 01.08.2018 № вказано про допущення арифметичної помилки в акті перевірки та правильною сумою заниження є 32836,82 грн. (т. І а.с. 27).

Зі змісту акта перевірки слідує, що контролюючим органом згідно податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік встановлено, що позивачем задекларовано валових витрат на загальну суму 1468966,18 грн. Однак, при порівнянні обсягів задекларованих валових витрат і видаткових накладних, банківських виписок, закупівельних актів та інших документів, наданих до перевірки, встановлено, що сума валових витрат становить 1286539,41 грн.

У зв`язку із цим контролюючим органом зроблено висновок про декларування позивачем витрат на суму 182426,77 грн., які документально не підтверджені.

Відповідно до пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Пунктом 177.4 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Судом направлено до управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві судовий запит від 25.03.2019 №640/18580/18 щодо надання обґрунтованого роз`яснення та доказів на підтвердження відомостей щодо того, які документи враховано (не враховано) контролюючим органом при перевірці декларування ОСОБА_1 витрат за 2017 рік та повідомити підстави зробленого висновку про неправомірність декларування позивачем витрат на суму 182426,77 грн. (т. ІІ а.с. 141-142).

У відповідь на вказаний судовий запит відповідачем надано пояснення, що при перевірці враховано документи, надані згідно опису (вх. №С/22348/ФОП-інші від 10.07.2018) та додано копію вказаного опису (т. ІІ а.с. 144-146).

Відповідно до опису документів від 10.07.2017 позивачем надано до перевірки наступні документи: відомості по нарахуванню заробітної плати, книга обліку доходів для платників єдиного податку з 21.02.2012, копії договорів, оборотно-сальдові відомості, банківські виписки, чеки на придбання продуктів.

Даний опис не містить детального переліку документів, наданих посадових особам відповідача позивачем, з огляду на що, не може вважатись належним доказом надання/ненадання платником податків повного/неповного переліку документів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2019 витребувано від Головного управління ДФС у м. Києві, зокрема, докази, що підтверджують відомості щодо того, які документи надано ОСОБА_1 контролюючому органу при перевірці декларування витрат за 2017 рік (т. ІІ а.с. 176).

Відповідачем на виконання даної ухвали надано відповідь листом від 27.06.2019 №16793/9/26-15-42-03-26, у якому зазначено ті ж самі обставини, що у відповіді на судовий запит та повторно надано копію опису документів (вх. №С/22348/ФОП-інші від 10.07.2018). Крім того, вказану відповідь надано з порушення строку, встановленого судом в ухвалі про витребування доказів.

Відповідачем подано заяву від 10.07.2019 про продовження строку для надання відповіді та копій документів та листом від 16.07.2019 №18546/9/26-15-42-03-26 надано пояснення щодо дослідження документів в ході перевірки, ідентичні попереднім.

ОСОБА_1 на підтвердження суми валових витрат за 2017 рік у сумі 1468966,18 грн. надано до матеріалів справи копії банківських виписок (т. І а.с. 67-101), звітів про дебетові і кредитні операції по рахунку (т. І а.с. 102-124), фіскальних чеків (т. І а.с. 125-183), відомостей нарахування заробітної плати (т. І а.с. 184-195), прибуткових касових ордерів (т. І а.с. 196-200), закупівельних актів (т. І а.с. 201-229).

Позивачем вказано на те, що посадовим особам контролюючого органу були надані всі документи на підтвердження валових витрат у сумі 1468966,18 грн., однак відповідачем безпідставно не враховано оборотно-сальдові відомості, банківські виписки та чеки на придбання товарів.

Судом встановлено, що вказані документи містяться у переліку, наведеному в описі документів (вх. №С/22348/ФОП-інші від 10.07.2018). Однак у пункті 1.11 акта перевірки від 19.07.2018 №3215/26-15-42-03-30/ у переліку документів, охоплених перевіркою не вказано оборотно-сальдові відомості, банківські виписки та чеки на придбання товарів (т. І а.с. 53).

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних і допустимих доказів ненадання позивачем в ході перевірки документів на підтвердження валових витрат на суму 182426,77 грн. Водночас, понесення позивачем витрат за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 у сумі 1468966,18 грн. підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо протиправності податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та наявність підстав для його скасування.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №, судом встановлено наступне.

Вказаним рішенням контролюючого органу позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 3420,50 грн., в тому числі основний платіж - 2736,40 грн., штрафна (фінансова) санкція - 684,10 грн.

Підставою для прийняття даного рішення стали висновки Головного управління ДФС у м. Києві, викладені в акті перевірки від 19.07.2018 №3215/26-15-42-03-30/ про не нарахування, не утримання та не сплату військового збору за 2017 рік на порушення пункту 16-1 підпункту 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що в акті перевірки контролюючим органом зазначено про несплату військового збору на загальну суму 2704,44 грн. Однак, в розрахунку донарахувань з військового збору вказано про допущення арифметичної помилки в акті перевірки та правильною сумою є 2736,40 грн. (т. І а.с. 28).

Зі змісту акта перевірки слідує, що висновки контролюючого органу про несплату позивачем військового збору на суму 2736,40 грн. здійснені за результатом висновків про заниження оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 182426,77 грн.

Враховуючи те, що судом встановлено необґрунтованість висновків відповідача про заниження оподатковуваного доходу за 2017 рік на суму 182426,77 грн., підстави для нарахування військового збору на вказану суму також відсутні.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 01.08.2018 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №, судом встановлено наступне.

Вказаним рішенням контролюючого органу позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 61403,75 грн., в тому числі основний платіж - 49123,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 12280,75 грн.

Підставою для прийняття даного рішення стали висновки Головного управління ДФС у м. Києві, викладені в акті перевірки від 19.07.2018 №3215/26-15-42-03-30/ у пункті 2.5 про обов`язок ФОП ОСОБА_1 зареєструватись платником податку на додану вартість відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, з огляду на те, що за податковий період 2017 рік позивачем задекларовано дохід у сумі 1471096,68 грн., тобто більше 1000000 грн.

Відповідачем зазначено, що ФОП ОСОБА_1 з 04.01.2017 по 31.03.2017 отримано дохід у сумі 1004089,37 грн., однак всупереч вимог законодавства не зареєстровано платником податку на додану вартість. З 11.04.2017 по 31.12.2017 позивачем отримано дохід від провадження господарської діяльності у сумі 245613,31 грн., однак не сплачено податок на додану вартість з указаної суми на порушення вимог пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Позивачем зазначено про те, що з ІІ кварталу 2016 року ФОП ОСОБА_1 перебувала на спрощеній системі оподаткування - друга група платників єдиного податку. При цьому, позивачу було невідомо про прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 13.12.2016 №437.

Судом встановлено, що рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 13.12.2016 №437 було надіслано на адресу позивача, однак конверт повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання.

Як було зазначено вище, судом встановлена протиправність рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 13.12.2016 №437 та наявність підстав для поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 з моменту анулювання.

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно із пунктом 3 пункту 297.1 статті 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи.

Враховуючи те, що контролюючим органом неправомірно анульовано реєстрацію позивача як платника єдиного податку, то підстави для реєстрації ФОП ОСОБА_1 у 2017 році платником податку на додану вартість та нарахування і сплати даного податку відсутні, оскільки особи, які є платниками єдиного податку другої групи не зобов`язані реєструватись платниками податку на додану вартість.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 01.08.2018 № та наявність підстав для його скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві №437 від 13.12.2016 про анулювання реєстрації платника єдиного податку.

3. Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві поновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 як платника єдиного податку з моменту анулювання.

4. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01.08.2018 №, №, №.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4584,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Суддя Н.М. Клименчук