Справа № 560/1307/19
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1307/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Палінчак О.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

21 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Воробей Петра Петровича на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2019 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Воробей Петра Петровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Воробей Петра Петровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.140 КУпАп та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, є незаконним та необґрунтованим, оскільки, при винесенні постанови інспектором були порушені його права та вимоги чинного законодавства. Зокрема, не з`ясовані обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, насамперед чи є він особою, винною у вчиненні адміністративного правопорушення. Отже, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови відсутні будь-які докази його вини, а тому вважає, що постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП. Крім того, вказує, що постанову винесено без його участі.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи.

Позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Колегія суддів зазначає, що норми ст. 286 КАС України визначають особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Так, згідно з ч. 5 ст. 286 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що розгляд справи призначено у межах десятиденного терміну з моменту надходження справи до суду апеляційної інстанції, а також те, що сторони були належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, про що було винесено протокольну ухвалу від 21.01.2020 року.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи неоспорені факти про те, що 16.04.2019 року інспектором відділу БДР УПП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Воробей П.П. винесено постанову серії НК № 282888, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП в розмірі 1020 грн., а саме за те, що він 16.04.2019 року о 15 год. 40 хв. на автодорозі О-231722 (ст. Скібнево-Королівка) 4 км + 800 м, будучи посадовою особою (начальник відділу з ремонту та експлуатаційного утримання доріг та штучних споруд Служби місцевих доріг Хмельницької області), в порушення вимоги ДСТУ 3587.97 п. 3.1.1.-3.1.2., що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автодороги О-231722 (ст. Скібнево-Королівка) 4 км + 800 м, не вжив заходів щодо ліквідації вибоїни довжиною 2,3 м, шириною 1,6 м, глибиною 0,55 м, гранична глибина якої перевищує допустиму та не вжив заходів для відновлення безпечних умов руху, чим порушив п. 15 ПДР.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач не є суб`єктом вказаного правопорушення. Відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць несуть посадові особи ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 222 КУпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (в т.ч. частини перша, друга і третя статті 140 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. При цьому, уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, п. 4 якої визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Також, визначено, що постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених в тому числі частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 року № 2862-ІУ (Закон № 2862) державним управлінням автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України.

Статтею 11 Закону № 2862 визначені обов`язки органу державного управління автомобільними дорогами загального користування, а саме: розробка пропозицій щодо фінансування та здійснення контролю за цільовим використанням бюджетних коштів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-ХІІ (Закон № 3353) посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, єдиний порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону № 3353 встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений відділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Статтею 140 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Частиною 1 ст. 140 КУпАП визначено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від шістдесяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом правопорушень, передбачених коментованою статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених коментованою статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 коментованої статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

При цьому слід зазначити, що дія (бездіяльність) передбачена ч. 1 ст. 140 КУпАП є правопорушенням із формальним складом, де достатньо лише дії (бездіяльності) позивача, тобто не вжиття заходів спрямованих на ліквідацію вже утворених вибоїн, ям незалежно від того чи настали певні наслідки.

Крім того, пунктами 3.1.1, 3.2 ДСТУ 3587-97 передбачено, що покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів. Гранично допустимі пошкодження площі покриття, а також терміни ліквідації з моменту їх виявлення повинні відповідати наведеним у таблиці. Примітка: стан покриття проїзної частини та інших елементів дороги повинні перевірятися організаціями, які їх експлуатують, - щодекадно. Узбіччя, розділювальні смуги і укоси земляного полотна Узбіччя і розділювальні смуги, що не відокремлені від проїзної частини бордюром, не повинні бути нижче за рівень прилеглої кромки проїзної частини більше ніж на 4,0 см, а величина поперечного ухилу узбіч не повніша відрізнятися від вимог СНиП 2.05.02 більше ніж на 10 %. Підвищення узбіччя і розділювальної смуги над проїзного частиною у разі відсутності бордюру не допускається. Руйнування поверхні ґрунтових узбіч, розділювальних смуг і укосів земляного полотна не допускається глибиною більше ніж 4 см. Усунення дефектів узбіч і розділювальних смуг слід здійснювати протягом 10 діб з моменту виявлення. Стан поверхні укріпних і зупиночних смуг повинен відповідати 4.1. Усунення дефектів укріпних і зупиночних смуг слід здійснювати протягом 10 діб з моменту виявлення.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У статті 283 КУпАП закріплено вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення зазначено, де повинні міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З аналізу зазначених правових норм можна зробити висновок, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Аналізуючи доводи апелянта щодо правомірності винесення оскаржуваної постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 24.07.2017 року між Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області (Замовником) та «Хмельницьким облавтодором» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» (Виконавцем) укладено договір № 32 про експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення Хмельницької області. Відповідно до п.1.4. вказаного договору Виконавець приймає від Замовника право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Замовника, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 1.5 вказано договору на період дії договору та протягом гарантійного періоду, Виконавець відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глави 82 Цивільного кодексу України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки дорожнього руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в тому числі моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху, якщо дорожньо-транспортна пригода виникла з причин незадовільного експлуатаційного утримання, під час дії Договору.

Згідно з пунктами 1.6, 1.7 договору послуги виконуються Виконавцем згідно щомісячних планів-завдань та кошторисної документації, складеної на основі Актів-Дефектів затверджених Замовником в межах ціни цього договору. Крім того, Замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи (послуги) в тому числі: на мережі автомобільних доріг з ліквідації ямковості, наслідків стихійного лиха та аварійні роботи.

Також, п. 6.3.3 договору визначено, що Виконавець зобов`язаний: інформувати замовника про всі випадки виявлення недоліків в експлуатаційному утриманні автодоріг, які впливають на безпеку дорожнього руху та потребують першочергового усунення, у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеці руху транспортних засобів невідкладно з моменту отримання відповідного повідомлення або фактичного виявлення обставин, вживати заходи для відновлення безпечних умов для їх пересування, відповідно до вимог нормативних актів попередньо погодивши виконання видів робіт із представником замовника в межах фінансування.

Колегія суддів зауважує, що згідно додатку № 1 до договору № 3 про закупівлю послуг від 11.01.2019 року, укладеного між ДП «Служба місцевих доріг» та ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», наведено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області, які передані на обслуговування ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», до числа яких відноситься і автодорога О231722 с. Скібнево-Королівка, протяжністю 1,1 км.

Відповідно до п. 7.6. вказаного договору, виконавець (ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України») несе відповідальність в тому числі і за ненадання або неналежне надання послуг з експлуатаційного утримання.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що у зв`язку з утворенням вибоїни довжиною 2,3 м, шириною 1,6 м, глибиною 0,55 м на автодорозі О231722 с. Скібнево-Королівка 4 км + 800 м, що загрожує безпеці дорожнього руху, ДП «Хмельницький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» мав вживати заходів по забезпеченню безперервного і безпечного руху на автомобільній дорозі та внести пропозиції Замовнику - ДП «Служба місцевих доріг» з відповідним обґрунтуванням для фінансування відновлення безпечних умов для руху проїзними частинами.

Підсумовуючи встановлені судом обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що начальник відділу з ремонту та експлуатаційного утримання доріг та штучних споруд "Служби місцевих доріг" не є належним суб`єктом адміністративного правопорушення, тобто посадовою особою, яка не вжила заходів щодо ліквідації ямковості та встановлення дорожніх знаків, що виключає наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.140 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів на підтвердження власної позиції. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що скільки при розгляді справи відповідачем не було доведено обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність, а тому постанова в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 282888 від 16.04.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу інспектора відділу БДР Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Воробей Петра Петровича залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Курко О. П.