Справа № 520/8389/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р.Справа № 520/8389/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Зеленського В.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

за участю представників сторін:

позивача - Комісарова Ю.І.,

відповідача - Богодущенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Спірідонов М.О., м. Харків) від 01.10.2019 року (повний текст рішення складено 03.10.2019 р.) по справі № 520/8389/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕФАНТ-М" до Слобожанської митниці Держмитслужби про скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕФАНТ-М", звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001770/2 від 12.03.2019 р.; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2019/01353 від 12.03.2019 р.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001770/2 від 12.03.2019 р. та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2019/01353 від 12.03.2019 р. є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/001770/2 від 12.03.2019 р..

Скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807190/2019/01353 від 12.03.2019 р.

Стягнуто з Харківської митниці ДФС на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕФАНТ-М" сплачений судовий збір у сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Також, представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛЕФАНТ-М" заявлено клопотання про заміну первісного відповідача по справі Харківську митницю ДФС на Слобожанську митницю Держмитслужби, яке підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2019 року №858 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби» (далі - Постанова № 858) утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної митної служби, зокрема Слобожанську митницю Держмитслужби.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 858 реорганізовано територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної митної служби митницю ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Слобожанської митниці Держмитслужби.

Відповідно до пункту 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074, у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади права та обов`язки органів виконавчої влади переходять до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади.

Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону України від 17 березня 2011 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади» територіальні органи виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дня внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи.

07.11.2019 Слобожанську митницю Держмитслужби внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

28.11.2019 проведено державну реєстрацію рішення про припинення Харківської митниці ДФС.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 № 1217-р визначено, можливість забезпечення здійснення з 8 грудня 2019 р. Державною митною службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань державної митної справи.

Частиною 1 ст. 52 КАС України передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне клопотання про заміну відповідача у справі задовольнити та протокольною ухвалою замінити Харківську митницю ДФС на правонаступника - Слобожанську митницю Держмитслужби.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 17.07.2018 року між позивачем - ТОВ «ЕЛЕФАНТ-М» та CEKSAN DEMIR СЕКМЕ Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Турция) укладено контракт №2017/CR02.

Відповідно до умов вказаного контракту, продавець продає, а позивач купує на умовах і в терміни, викладених нижче, товари, які зазначені в додатках, які є невід`ємною частиною цього контракту.

Пунктом 2.2. ч.2 контракту передбачено, що ціни включають маркування, експортну упаковку, вартість тари і транспортування до пункту призначення.

Пунктом 4.1. ч.4 контакту встановлено, що оплата за цим контрактом повинна проводитись в доларах США на рахунок продавця.

На виконання вимог контракту, сторони уклали додаток №4 від 20.12.2018 року та яким визначили найменування, кількість, характеристику, ціну, умови поставки та оплати за товар, вантажовідправника.

Додатком №4 від 20.12.2018 року до контракту, сторони узгодили поставку оцинкованого штифту з зі сталі марки SAE1008:

- Розміром 7,90X7,90X140 MM у кількості 5,00 тон за ціною 1 030,00 доларів США за тону (1 030,00 х 5,00 =5 150,00 дол. США);

- Розміром 6,90X6,90X62,50 MM у кількості 10,00 тон за ціною 1 075,00 доларів США за тону (1 075,00 х 10,00 =10 750,00 дол. США), всього разом на суму 15 900,00 доларів США.

п. 1.2. Додатку № 4 встановлено, що умови поставки товарів за цим Додатком FOB Стамбул, Турція.

На виконання умов додатку №4 (п.1.3.), позивачем платіжним дорученням в іноземній валюті № 41 від 20.12.2018 року було перераховано 30% попередньої оплати за товар згідно додатку №4 в сумі 4770,00 (чотири тисячі сімсот сімдесят доларів 00 центи) доларів США на рахунок продавця.

Та на виконання умов додатку № 4 (п.1.4.) позивачем вже після отримання товару було проведено остаточний розрахунок за нього в розмірі 11 130,00 Доларів США, що підтверджується копією платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 55 від 13.02.2019 р. та Свіфтовки від 13.02.2019р.

11.03.2019 року представником позивача компанією - ТОВ «КОМПАС ЛОПСТІК» було подано митну декларацію №UA807190/2019/008093 в електронному вигляді.

12.03.2019 року за вказаною вище декларацією митницею було надано картку відмови № UA807190/2019/01353 від 12.03.2019 р. у зв`язку з неможливістю здійснення митного оформлення товарів в зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняття Рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2019/001770/2 від 12.03.2019 р. (вимоги пунктів 3 та 6 т. 54 МКУ).

В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом.

Як вбачається із змісту оскаржуваних рішень, фактичною підставою для коригування митної вартості товарів слугував встановлений митним органом, за наслідками проведеного контролю заявленої позивачем митної вартості товару, факт невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару встановленим умовам та в зв`язку з цим неможливістю визначення вартості товару за основним методом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої виходив з того, що позивачем під митного оформлення було надано всі необхідні документи, які передбачені ст. 53 МК України, що підтверджують митну вартість придбаного товару, та як наслідок, обґрунтовано визначено його митну вартість за ціною договору (контракту).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відносини, з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно ч. 1 ст. 246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

В силу приписів ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

В свою чергу, відповідно до положень ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, щофактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною першою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно із вимогами ч.ч. 4,5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вказаних положень Кодексу вбачається, що законодавцем передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що представником позивача разом з митною декларацією було подано документи що підтверджують митну вартість товару згідно з ч.2ст. 53МКУ, а саме:

1. Документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Довідка про транспортні видатки з доставки вантажу № 07/03-03 від 07.03.2019 р. (останній документ не було одразу відображено у ВМД, його внесли аркушем коригування від 17.04.2019 p.)

2. Зовнішньоекономічний контракт: копії Контракту №2017/CR02 від 17.07.2018 року між ТОВ «ЕЛЕФАНТ-М» та CEKSAN DEMIR СЕКМЕ Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Турция); Додатку № 4 до нього від 20.12.2018 із зазначенням якісних та кількісних характеристик товару, його ціни, умов поставки та оплати, тощо.

3. Копія рахунку-фактури (інвойсу) № CKS084 від 25.02.2019 року на суму 15 900,00 доларів США.

4. Банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару: копію платіжного доручення в іноземній валюті № 41 від 20.12.2018 року про перерахування 30% вартості товару у сумі 4770,00 доларів США в адресу Продавця CEKSAN DEMIR СЕКМЕ Sanayi ve Ticaret Limited Sirketi (Турция) у якості попередньої оплати за Додатком № 4 від 20.12.2018 до Контракту № 2017/CR02 від 17.07.2018 року.

Разом з митною декларацією представником позивача було подано: пакувальний лист № CKS084 від 25.02.2019 p., коносамент № 19/02/300/00440-0000649 від 27.02.2019 p., автотранспортна накладна № 9833/3 від 07.03.2019 p., сертифікат походження № НОМЕР_1 від 25.02.2019 p., договір з брокером №207 від 12.10.2016р., інформація про позитивні результати державних видів контролю № 3874029 від 11.03.2019 p., копія митної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ047147 від 26.02,2019 р.

В свою чергу, згідно із ч. 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як було встановлено, що під час оформлення митної декларації № UA807190/2019/008093 від 11.03.2019 p., декларанту було надано електронне повідомлення Харківської митниці ДФС, в якому було зазначено: «В зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, на виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв 'язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності), а саме: 1) Рахунки про сплату послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту) доставки товару; 2) Каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, попередні оформлення; 3) Висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, „підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої нами митної вартості.

Судом першої інстанції було встановлено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що копію рахунку на оплату транспортних послуг № 89 від 07.03.2018 р. було надано позивачем відповідачеві разом із листом вих. № 1804 від 18.04.2019 p.

У виробника товару немає каталогів, спеціфікацій, прейскурантів (прайс-листів), інформація щодо товару представлена на сайті виробника, та згідно замовлень покупців формуються комерційні пропозиції. Також, це пов`язано з особливостями товару, що підлягає оцінці. Штифт виробляється шляхом порізки стального прутка, розмір штифта замовляється індивідуально, та, за потреби, виробник оцинковує готовий виріб. За нашим замовленням нам було сформовано комерційну пропозицію від 01.12.2018 p., копію якої було додано до листа вих. № 1804 від 18.04.2019р. Також в позивача немає інформації щодо попередніх оформлень аналогічного товару. Така інформація повинна міститися в базі відповідача.

Копію висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» № 699 від 25.03.2019р. із уточненням, зробленим листом ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» № 975 від 19.04.2019 р. було надано позивачем відповідачеві разом із листом вих. №1804 від 18.04.2019 p..

Також було встановлено матеріалами справи, що для підтвердження митної вартості товарів, заявленої у митній декларації №UA807190/2019/008093 від 11.03.2019 p., та керуючись ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України, позивачем було листом вих. № 1804 від 18.04.2019 р. надано свої пояснення щодо висновків представника митниці щодо наданих документів та наступні додаткові документи, а саме:

1. Копія аркуша коригування митної декларації від 17.04.2019 р.;

2. виписку по рахунку за період з 20.12.2018 р. до 20.12.2018 p.;

3. Копію свіфтовки від 20.12.2018 p.;

4. Копія договору транспортного експедирування № UM-EL 100818-01 від 10 серпня 2018 р.;

5. Копія рахунку на оплату транспортних послуг № 89 від 07.03.2018 p.;

6. Копія платіжного доручення № 4070 від 14 березня 2019 р. про оплату наданих послуг;

7. Копію виписки з бухгалтерської документації № 10/04-1 за 14.03.2019 р. про оплату наданих транспортних послуг;

8. Копію акту надання послуг № 87 від 07 березня 2019 p.;

9. Копія комерційної пропозиції від 01.12.2018 p.;

10. Копія митної декларації країни відправлення серія HL0002197 із перекладом.

11. Копія висновку ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» № 699 від 25.03.2019 p.;

12. Копія листа ДП «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» № 975 від 19.04.2019 р.

13. Посилання на сайти щодо ціни на подібні товари та роздруківки з сайтів;

14. Копія калькуляції ціни товару, що поставлявся б/н від 09.04.2019 р. з перекладом.

Також позивачем до відповідача було надано наступні документи:

- Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах № 41 від 20.12.2018 р. з відміткою банку, виписку по рахунку за період з 20.12.2018 p., Свіфтовку від 20.12.2018 р.);

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (Договір транспортного експедирування № UM-EL 100818-01 від 10 серпня 2018 p., рахунок на оплату транспортних послуг № 89 від 07.03.2018 p., платіжне доручення № 4070 від 14 березня 2019 р. про оплату наданих послуг, виписку з бухгалтерської документації № 10/04-1 за 14.03.2019 р. про оплату наданих транспортних послуг, Акт надання послуг № 87 від 07 березня 2019 p., справка про транспортні витрати з доставки грузу вих. № 07/03-03 від 07.03.2019p.).

1. договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2. рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3. рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4. виписку з бухгалтерської документації;

5. ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6. каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7. копію митної декларації країни відправлення;

8. висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Однак, позивачем було отримано відповідь ДФС вих. № 1208/10/20-70-19-02 від 26.04.2019 p., в якій зазначено, що подані додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої позивачем митної вартості оцінюваних Товарів, в зв`язку з чим не можуть бути підставою для скасування раніше прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості товарів.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.ч.1-3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Згідно ч.ч. 4-6 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості орган доходів і зборів зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Згідно оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вказано, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також не наданням декларантом додаткових документів, а саме не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація:- щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формувань ціни товару:- на матеріал та витрат, понесених виробником в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхувань транспортування до місця перетинання митного кордону України; прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

В якості причин, які стали підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів, як вказаного у спірному рішенні, стало надходження до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів, на виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині другій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія судів зазначає, що позивачем було надано митному органу усі документи, що підтверджували заявлену митну вартість, а за своїм змістом документи не суперечать один одному і не містять жодних розбіжностей.

На підставі вищевикладеного, подані позивачем для митного оформлення документи чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили дані, що піддавалися обчисленню, які чітко підтверджували ціну товарів, що підлягали сплаті позивачем на користь продавця.

В свою чергу, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти заявленого позову, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у декларації митної вартості було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Додатково колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2018 року по справі №804/1755/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого підприємством товару.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо неправомірності відмови митного органу у визнанні задекларованої позивачем за основним методом митної вартості товару та визначенні митної вартості за резервним методом, та як наслідок обґрунтованості заявлених позовних вимог щодо скасування оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, що є предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року по справі № 520/8389/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.< Звіт >

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді В.В. Зеленський Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 21.01.2020 року