Справа № 820/4729/16
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 р.Справа № 820/4729/16

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Зеленського В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків, повний текст складено 08.07.19 року по справі № 820/4729/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський незалежний центр сертифікації» звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Центральної об`єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить суд визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. 00 коп. та податкове повідомлення - рішення № від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 485208 грн. 55 коп. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388166 грн. 65 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 97041 грн. 90 коп.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 811417.50 грн. (750555 грн. - за основним платежем та 60 862,50 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). Скасовано податкове повідомлення-рішення від 16.08.2016 № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 1277854.55 грн. (1 022 283,65 грн. - за основним платежем та 255 570,90 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями). В іншій частині позовних вимог - відмовлено; вирішено питання про судові витрати.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 скасовано в частині задоволення позову та прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні даної частини позову - відмовлено. В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 - залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 13.12.2017 року постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 в частині відмови у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № , № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 499567.50 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 438 705 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 60 862,50 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 792 646 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 634 117 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 158 529 грн.) скасовано, та залишено в силі, у цій частині позовних вимог постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017.

В частині відмови у задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № , № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 449392,50 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 400 080 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 49312,50 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 537 541,70 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 430 033,35 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 107 508,35 грн.) постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 залишено без змін.

Скасовано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 820/4729/16 в частині позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень 16.08.2016 № , № в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311850 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 311850 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 0 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 485 208,55 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166,65 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97 041,90 грн.). Справу в цій частині позовних вимог направлено на новий розгляд до Харківського окружного адміністративного суду.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 року, яке залишено без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року, адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 16.08.2016 року № та № в оскаржуваних частинах.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2018 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 р. позов залишено без задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський незалежний центр сертифікації», не погодившись з рішенням суду , подало апеляційну скаргу , вважає , що в рішенні суду першої інстанції не спростовано та не надано оцінки доводам представника позивача щодо реальності здійснення господарських операцій, а також у рішенні не наведеного жодної вмотивованої підстави неврахування таких доводів. Вказує , що ТОВ «ХНЦС» є спеціалізованим (має відповідні дозволи та пройшло відповідну процедуру ліцензування) підприємством у галузі проведення сертифікації продукції, процесів та послуг в Системі сертифікації УкрСЕПРО, яке здійснює свою діяльність у відповідності до міжнародних стандартів та ДСТУ 3413-96 «Система сертифікації УкрСЕПРО. Порядок проведення сертифікації продукції.» У своїй діяльності ТОВ «ХНЦС» також керується Технічними регламентами (Технічний регламент з електромагнітної сумісності обладнання, Технічний регламент з безпеки низьковольтного електричного обладнання, Технічний регламент безпеки машин) та Порядки, процедури і інструкції у відповідності до діючої системи управління якістю підприємства (внутрішній документ). По своїй суті, діяльність ТОВ «ХНЦС» зводиться до того, що останній проводить низку заходів необхідних для зібрання, упорядкування та систематизування усієї документації Замовника (Виробника продукції) для подальшого відібрання зразків проведення, у разі необхідності, лабораторних досліджень та проведення сертифікації відповідності продукції Державним стандартам України. ТОВ «ХНЦС» у відповідності до вимог чинного законодавства України систематично проходить перевірки контролюючих органів з питань відповідності якості наданих послуг Міжнародним та Державним стандартам, має постійно діючу акредитації (атестат про акредитацію №10239, дійсний до 21.05.2019р.) і має необхідну кількість висококваліфікованих інженерів, які дозволять здійснювати діяльність у галузі проведення сертифікації продукції, процесів та послуг в Системі сертифікації УкрСЕПРО. Звертає увагу суду, що починаючи з 2010 року система сертифікації почала змінюватися і проходити реформування від системи загальнообов`язкової сертифікації до системи сертифікації відповідності. Найбільша завантаженість припала саме на період 2014 року по 2016 рік. Саме у зв`язку із великою завантаженістю робіт та великою кількістю клієнтів, у ТОВ «ХНЦС» постала необхідність залучення субпідрядних організацій для проведення інформаційно-консультативних послуг, які полягали у проведенні підготовчих дій для сертифікації. Враховуючи кон`юнктуру ринку у 2014-2015 роках та зважаючи на відповідні відгуки на ринку субпідрядниками підприємства позивача стали ТОВ «Спек-Трейд», ТОВ «ТБ «Доном» та ТОВ «Фергана-ОПТ» , взаємовідносини з якими і стали предметом перевірки. Використання наданих контрагентами послуг у подальшій господарській діяльності також є доказом реальності надання останніх, хоча контролюючий орган під час проведення перевірки взагалі не звертав уваги на подальше використання у господарській діяльності отриманих послуг. Питання видачі сертифікатів не досліджувалося. На підставі викладеного вбачається, що контролюючим органом та судами попередніх інстанцій в супереч вимогам ст.83 ПК України не взято до уваги докази реальності наданих послуг та належно складених документів, що призвело до ухвалення необґрунтованих висновків акту перевірки та незаконних рішень суду попередніх інстанцій. Звертає увагу, що ступінь деталізації опису господарської операції в первинному документі законодавством не встановлена. Не заповнення в первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджають прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів дійти висновку про те. що витрати фактично понесені. Окрім того, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг із переліком фактично поставлених послуг за напрямами, указаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Жодної деталізації наданих послуг законодавством не вимагається. Також звертає увагу, що до кожного акту надання послуг Сторонами підписані акти прийому-передачі документів на виконання робіт, які деталізують в рамках якого договору та по яким конкретно Замовникам контрагенти Позивача проводили збір та обробку документів Замовників сертифікатів. Всі докази у підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між Позивачем і контрагентами надавалися Відповідачу під час проведення перевірки, а також до матеріалів даної адміністративної справи долучені первинні документи, що у повному обсязі підтверджують отримання Позивачем від контрагентів робіт (послуг) та факт безпосереднього використання їх результатів у власній господарській діяльності Позивача, а отже останнім правомірно визначено розмір валових витрат при формуванні звітності з податку на прибуток та податкового кредиту при формуванні звітності з ПДВ в спірному періоді. Висновок суду про недостатню деталізацію господарських операцій також є неправомірним, адже чинне законодавство не містить вимог щодо деталізації будь- якої операції, а первинні документи надані до суд в повній мірі розкривають суть таких операцій, передбачають по яким замовникам готували документи контрагенти і усі копії проектів надані до матеріалів справи. Таким чином у сукупності, документи в повному обсязі розкривають сутність господарської операції. На підставі викладеного вбачається, що судом при розгляді справи порушено норми матеріального права та неправомірно зроблено висновок про не підтвердження господарських операцій та про порушення вимог податкового законодавства. Вважає , що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що збирання документів та складання проектів документів необхідних для проведення сертифікації за своєю природою не є консультативною послугою, такий висновок суперечить вимогам цивільного законодавства. Просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 р. скасувати , прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов .

Головне управління ДФС у Харківській області не погоджується із твердженнями позивача, подало до суду заперечення . Вказує , що перевіркою не підтверджено реальність здійснення господарських операцій із постачальниками ТОВ «СПЕК-ТРЕЙД», ТОВ «ТБ «ДОНОН», ТОВ «ФЕРГАНА-ОПТ». Просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Харківський незалежний сертифікації» у повному обсязі, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи та обґрунтування апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача підтримав свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський незалежний центр сертифікації" зареєстровано як юридичну особу, перебуває на обліку в ГУ ДФС у Харківській області, є платником податку на додану вартість.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадським формувань, видами діяльності ТОВ ХНЦС є технічне випробування та дослідження.

Згідно матеріалів справи, позивач має відповідні дозволи на право здійснення діяльності з сертифікації продукції, що підтверджується свідоцтвами про призначення органу з сертифікації в системі УкрСЕПРО, атестатом про акредитацію (т.4 а.с.194-196).

В періоди з 25.07.2016 по 29.07.2016 та з 01.08.2016 по 02.08.2016, на підставі направлення від 22.07.2016 № 705, згідно з підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та наказів від 22.07.2016 № 853, від 29.07.2016 № 878, посадовою особою Центральна ОДПІ м. Харкова була проведена позапланова виїзна перевірка ТОВ ХНЦС з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.05.2016, за результатами якої складено акт від 09.08.2016 № 2926/20-30-14-01/37365857, яким зафіксовано порушення:

- підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 150 635 грн.;

- пунктів 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.6, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело за заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 452 317 грн.

Порушення, встановлені актом перевірки стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 16.08.2016 № , № ( з урахуванням рівень судів) в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 311850 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 0 грн.), а також в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 485 208,55 грн. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388 166,65 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 97 041,90 грн.).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог , суд першої інстанції , перевіряючи оскаржувані рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, з урахуванням норм ч.5 ст.353 КАС України, відповідно до яких висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи, виходив з того , що судовим розглядом не встановлено факту недодержання суб`єктом владних повноважень процедури реалізації управлінської функції, а також не виявлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у сфері публічно-правових відносин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Згідно пункту 44.1 статті 44 Податкового Кодексу України (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

За правилами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового Кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Таким чином фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України податковий кредит це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового Кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового Кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.2 статті 198 Податкового Кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно пункту 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За визначенням статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року №996-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Як визначено підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (валових витрат та податкового кредиту) виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.

Недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкових вигод, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити також підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема про наявність таких обставин: неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність первинних документів обліку.

Так, видами діяльності Товариства позивача є технічне випробування та дослідження, позивач має відповідні дозволи на право здійснення діяльності з сертифікації продукції, що підтверджується свідоцтвами про призначення органу з сертифікації в системі УкрСЕПРО, атестатом про акредитацію.

Згідно матеріалів справи між ТОВ ХНЦС (замовник) та ТОВ "Спек-Трейд" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 17.08.2015 № С-170815 (т.1 а.с.216-217).

Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов`язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

На підтвердження реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, надано первинні бухгалтерські документи, а саме: акти приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 1 а. с.218-244), рахунки на оплату (т.2 а. с.47-78), акти надання послуг, податкові накладні (т.2 а.с.139-201), платіжні доручення.

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ ХНЦС (замовник) та ТОВ "ТБ "Донон" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 13.11.2015 №Ф-0111/15 (т.2 а.с.1-2). Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов`язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

В підтвердження реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, надано первинні бухгалтерські документи, а саме: акти приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 2 а. с.3-19), рахунки на оплату (т.2 а. с.79-95), акти надання послуг, податкові накладні (т.2 а.с.105-138), платіжні доручення (т.4 а.с.39-40, 49-54, 117-137).

Також, між ТОВ ХНЦС (замовник) та ТОВ "ФЕРГАНА - ОПТ" (виконавець), укладено договір про надання послуг від 25.01.2016 №Ф-2501/16 (т.2 а.с.20-21). Згідно пп.1.1 вказаного договору про надання послуг - в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги щодо питання сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань імпортованої продукції. Консультаційні послуги включають в себе також підготовку обов`язкових документів, необхідних для лабораторних (технічних) випробувань та подальшої сертифікації продукції.

В підтвердження реальності наданих послуг, їх сплати, отримання, надано первинні бухгалтерські документи, а саме: акти приймання - передачі документів за результатами виконаних робіт (т. 2 а. с.22-24), рахункина оплату (т.2 а. с.96-98), акти надання послуг, податкові накладні (т.2 а.с.99-104), платіжні доручення (т.4 а.с.111-116).

З пояснень представника позивача встановлено, що вказані договори про надання інформативно - консультативних послуг з ТОВ "Спек Трейд", ТОВ "ТБ "Донон", ТОВ "Фергана - Опт", укладені для здійснення господарської діяльності шляхом надання послуг з проведення сертифікації продукції та замовлень до них для отримання в майбутньому прибутку; придбання інформаційно - консультаційних послуг здійснювалось шляхом акумулювання документів, необхідних для прийняття рішення та їх подальшої передачі позивачеві.

Термін консультаційна послуга не визначений на законодавчому рівні. Академічний тлумачний словник визначає консультацію як пораду фахівця з якого-небудь питання.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З урахуванням викладеного консультаційну послугу можна визначити як інтелектуальну діяльність, здійснену професійним консультантом на оплатній чи безоплатній основі, в процесі якої консультант надає замовнику інформацію у вигляді порад, рекомендацій, висновків із питань, визначених замовником у різноманітних сферах діяльності в матеріалізованій формі, доступній для об`єктивного сприйняття.

Інакше кажучи, це надання замовнику певних знань у вигляді інформації, консультації або експертизи різних видах господарської діяльності, що відповідно передбачає здійснення певного аналізу, тобто визначення необхідності додаткових випробувань, подання додаткових документів тощо.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що збирання документів , необхідних для проведення сертифікації за своєю природою не є консультативною послугою.

За певних інших умов названі документи та обставини можуть свідчити про існування господарських операцій, які за формою (зовнішнім вираженням) можуть підпадати під визначення реальних і таких, що зумовлюють зміни в структурі активів, зобов`язань та власного капіталу суб`єкта господарювання. Водночас потрібно, щоб ці документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. В інакшому випадку, первинні документи не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Ступінь деталізації опису господарської операції в первинному документі законодавством не встановлена.

Отже, відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджають прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

При цьому , потрібно, щоб первинні документи підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) й ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатись на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкових (грошових) зобов`язань на підставі таких операцій.

З долучених до матеріалів справи актів прийому - передачі документів, наданих на виконання робіт, встановлено, що вони не містять жодних посилань на перелік документів, які були передані позивачеві для подальших випробувань та сертифікації продукції.

Акти надання послуг за вказаними договорами також не містять жодних посилань на те, які саме послуги надані за ними : усне або письмове консультування з питань сертифікації та лабораторних (технічних) випробувань; складання проектів необхідних технічних та інших документів; надання консультаційних послуг, які виникають у позивача в процесі сертифікації. Крім того вказані акти складені відносно інформаційно-консультативних послуг, тоді як предметом договорі були саме консультативні послуг.

Зазначені документи носять загальний характер, у них не просліджується конкретного персонального підходу до завдання по договору, який виконаний в повному обсязі.

Крім того, відомості актів приймання-передачі наданих послуг містять інформацію стосовно надання Інформаційно-консультаційних послуг, тоді як предметом договорів були саме консультаційні послуги .

Враховуючи викладене вище суд приходить до висновку, що вказані первинні документи не розкривають суті господарських операцій, їх справжності.

Однак , згідно рахунків на оплату по договорам на надання консультативних послуг встановлено, що загальна вартість витрат на консультативні послуги за договорами з вказаними контрагентами значно перевищує вартість робіт по здійсненню самої сертифікації. Обґрунтування економічної доцільності укладання таких договорів позивачем не надано.

На підставі викладеного, враховуючи положення ч.2 ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, суд приходить до висновку, що надані на підтвердження реальності господарських операцій за договорами надання консультаційних послуг первинні бухгалтерські документи, не можуть вважатися юридично значимими документами для цілей формування даних бухгалтерського та, відповідно, податкового обліку.

Оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення установлених конкретних фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції , що, в даному випадку, надані позивачем до матеріалів справи копії договорів між ТОВ "Харківський незалежний центр сертифікації" та контрагентами-замовниками послуг із сертифікації продукції, копії виданих сертифікатів не можуть бути визнані результатом наданих вищевказаними контрагентами консультативних послуг для безпосереднього здійснення позивачем процедури сертифікації продукції, оскільки вони не містять відомостей, які дозволяють встановити причинно-наслідковий зв`язок та отриманий економічний результат наданих позивачу консультативних послуг вищезазначеними контрагентами з подальшою господарською діяльністю позивача.

У спірній ситуації суд першої інстанції правомірно вважає , що долучені позивачем до матеріалів справи документи не є достатніми доказами фактичного здійснення оспорюваних операцій.

Оскільки під час розгляду справи не доведено наявності обставин та підстав, з якими наведені вище норми податкового законодавства пов`язують можливість правомірного формування податкового кредиту з ПДВ та валових витрат, суд першої інстанції правильно зазначив про відсутність у позивача підстав для їх формування за результатами оформлення вищезгаданих операцій.

В межах спірних правовідносин судом першої та апеляційної інстанцій досліджені первинні документи Товариства, покладені в основу формування податкового обліку, здійснено їх аналіз, чим дотримано принцип належності та допустимості доказів.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність прийнятих податкових повідомлень рішень № від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 311 850 грн. 00 коп. та № від 16.08.2016 року в частині збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 485208 грн. 55 коп. (в тому числі за основним платежем в розмірі 388166 грн. 65 коп. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 97041 грн. 90 коп., а отже й про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують мотивів, покладених судом в основу оскаржуваного рішення, й не свідчать про неправильне застосування ним норм матеріального права або ж порушення процесуальних норм, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених судами обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами податкового законодавства України.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 820/4729/16 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош В.В. Зеленський
Повний текст постанови складено 20.01.2020 року