Справа № 200/2274/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року справа № 200/2274/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., секретар судового засідання - Сізонов Є.С., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року (повний текст складено 18 вересня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/2274/19-а (суддя в 1 інстанції - Ушенко С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Донецькій області (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт № 035860 від 18.09.2018 в сумі 1700 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 28.08.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Донецькій області під час проведення перевірки було складено Акт про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 092566, на підставі якого в подальшому прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. до позивача.

Позивач наголошував, що законодавства про автомобільний транспорт не порушував, пасажирів 28.08.2018 не перевозив та не є перевізником в розумінні ст. 1 Закону України № 2344-14. Підстави вважати, що саме ФОП ОСОБА_1 здійснював господарську діяльність щодо перевезення пасажирів або використовував найману працю водія, на думку позивача, відсутні, а тому відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт на нього не може бути покладена.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 200/2274/19-а у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

28.08.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області на а/д Т-05-15 Олександрівка-Покровськ-Костянтинопіль 93 км., проведена перевірка транспортного засобу марки MERSEDES, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якої виявлено порушення: «Надання послуг з перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення без оформлення документів, передбачених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: копії договору на замовлення послуг, про що було складено відповідний Акт № 092566.

Водій транспортного засобу ОСОБА_2 з актом ознайомився, від пояснень та підпису відмовився. Жодних зауважень чи заперечень по суті виявлених порушень, зазначених в Акті № 092566, не надав.

У відповідності п.п. 25, 26 «Порядку № 1567», позивач запрошувався на розгляд справи до Управління Укртрансбезпеки у Донецькій області за адресою: 84333, м. Краматорськ, вул. Академічна, 11-1.

18.09.2018 прийнято постанову про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу № 0365860, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки перевезення здійснювалися на транспортному засобі, який належить позивачу, то обов`язковим документом для позивача в даному випадку є договір на замовлення послуг, а встановлення контролюючим органом його відсутності у водія під час здійснення перевезень - є правовою підставою для застосування відповідного адміністративного-господарського штрафу.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком, з огляду на наступне.

Позивач не є власником транспортного засобу марки MERSEDES-BENZ, державний номер НОМЕР_1 , оскільки цей автомобіль належить ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , на що суд першої інстанції уваги не звернув та помилково зробив висновок, що автомобіль належить саме позивачу.

Судом першої інстанції не було встановлено, що водій ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, знаходиться з позивачем в будь-яких відносинах та здійснював перевезення пасажирів на замовлення.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту, визначаються Законом України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-14).

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону № 2344-14, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Згідно частини першої статті 60 Закону № 2344-14, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, серед іншого, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із аналізу вищенаведених норм вбачається, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються за порушення законодавства про автомобільний транспорт, саме до автомобільних перевізників.

При цьому в розумінні частини першої статті 1 Закону № 2344-14, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Колегія суддів зазначає, що 28.08.2018 о 08 годині 10 хвилин а ні позивач, а ні водій транспортного засобу, який би знаходився з позивачем в трудових правовідносинах, перевезення пасажирів транспортними засобами не здійснював.

В постанові взагалі не зазначено, в чому саме полягає порушення позивачем ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та чим це підтверджується. Доданий до постанови акт про порушення взагалі не містить жодних даних про порушення позивачем вимог Закону № 2344-14.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не виконано ухвалу суду від 18.12.2019 року про надання копії ліцензії позивача з зазначенням транспортного засобу та не надано суду зазначені документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем не доведено, що позивач 28.08.2018 о 8 годині 10 хвилин здійснював свою господарську діяльність щодо перевезення пасажирів або використовував найману працю водія, який таке перевезення здійснював або укладав із водієм цивільно-правову угоду щодо здійснення відповідних перевезень, відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, на позивача покладена бути не може.

Отже постанова № 035860 від 18.09.2018 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700 грн. є безпідставною, підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відносно позивача відсутні, у зв`язку з чим постанова № 035860 від 18.09.2018 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів зазначає.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1152,60 грн.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. (768,40 грн. + 1152,60 грн.).

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 200/2274/19-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 200/2274/19-а - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки в Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову управління Укртрансбезпеки в Донецькій області № 035860 від 18 вересня 2018 року про застосування до ОСОБА_1 адміністративного-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Повне судове рішення складено 23 січня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

Г.М. Міронова