Справа № 640/3488/19
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Київ № 640/3488/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет»

до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» (далі по тексту - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 грудня 2018 року №2, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним не було допущено порушення вимог законодавства, про які зазначено в акті від 12 листопада 2018 року №763/26-15-14-02-04/37726069 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 18 липня 2011 року по 30 червня 2018 року», оскільки ним було несвоєчасно сплачено узгоджену суму грошового зобов`язання по податку з доходів нерезидентів, не з вини платника податків, а відтак відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій відповідно до статті 127 Податкового кодексу України.

Також позивач вказує, що ним порушено строк реєстрації податкових накладених в Єдиному реєстрі податкових накладних, складених відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, що унеможливлює застосування штрафних санкцій відповідно до статті 120-1 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 березня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 квітня 2019 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» про розгляд справи в судовому засіданні за участі сторін залишено без задоволення.

У відзиві на позов представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки під час проведення документальної планової виїзної перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 18 липня 2011 року по 30 червня 2018 року встановлено порушення позивачем термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, що є підставою для застосування штрафних санкцій відповідно до статті 120-1 Податкового кодексу України, та несвоєчасна сплата податку на прибуток іноземних юридичних осіб, що є підставою для застосування штрафних санкцій відповідно до статті 127 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік та відповідно до наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13 вересня 2018 року №13903 проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, валютного - за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 18 липня 2011 року по 30 червня 2018 року, за результатом якої складений акт від 12 листопада 2018 року №763/26-15-14-02-04/37726069 (далі - акт перевірки).

Так, перевіркою встановлено порушення позивачем, зокрема:

- пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо своєчасності реєстрації податкових накладних;

- підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України в частині несвоєчасної сплати за ставкою 10% податку на прибуток іноземних юридичних осіб у 2017 році: в сумі 86562,10 грн при виплаті доходу компанії MTV Networks Europe (США) за договором про надання невиключної ліцензії на публічне сповіщення Каналів шляхом трансляції і ретрансляції на базі платного телебачення від 16 грудня 2016 року б/н; в сумі 201978,30 грн при виплаті доходу компанії VIMN Netheriands BV (Нідерланди) за договором про надання невиключної ліцензії на публічне сповіщення Каналів шляхом трансляції і ретрансляції на базі платного телебачення від 16 грудня 2016 року б/н.

На підставі акту перевірки відповідачем було прийнято, зокрема, податкові повідомлення-рішення від 03 грудня 2018 року:

-№ 2, яким позивачу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних визначених статтею 201 Податкового кодексу України та згідно статті 120-1 Податкового кодексу України застосовано штраф в сумі 4 831,98 грн;

-№ , яким до позивача на підставі пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції з податок на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 72135,00 грн.

За результатом адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 14 лютого 2019 року №7384/6/99-99-11-04-0125 податкові повідомлення-рішення від 03 грудня 2018 року №2, № залишено без змін.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Отже, з системного аналізу викладеного вбачається, що пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України винятки із загальних правил стосуються реєстрації двох видів податкових накладних:

які не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування;

які не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, штрафні санкції, передбачені цією статтею, не застосовуються у разі порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), складених на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у, разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо «ч такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання о або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, зокрема згідно з підпунктом «б» цього пункту - в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 Податкового кодексу України).

Таким чином, у разі порушення платником податку граничного строку реєстрації або відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, складених при визначенні податкових зобов`язань з податку на додану вартість відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, до такого платника податку застосовуються штрафні санкції визначені відповідно до статті 120-1 Податкового кодексу України, крім податкових накладних, складених відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України.

Так, з системного аналізу копій наданих позивачем податкових накладених, граничний термін реєстрації яких порушено, та норм наказу Міністерства фінансів

України «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної» від 31 грудня 2015 року № 1307, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 січня 2016 року за № 137/28267, вбачається, що такі накладні складені відповідно до підпункту «б» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, а тому відсутні підстави для застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

З акту перевірки також вбачається, що перевіркою встановлено несвоєчасну оплату позивачем податку на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 288 540,40 грн., а саме: в сумі 86562,10 грн при виплаті доходу компанії MTV Networks Europe (США) за договором про надання невиключної ліцензії на публічне сповіщення Каналів шляхом трансляції і ретрансляції на базі платного телебачення від 16 грудня 2016 року б/н; в сумі 201978,30 грн при виплаті доходу компанії VIMN Netheriands BV (Нідерланди) за договором про надання невиключної ліцензії на публічне сповіщення Каналів шляхом трансляції і ретрансляції на базі платного телебачення від 16 грудня 2016 року б/н.

Відповідно до підпункту 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3 - 141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.

Згідно з пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, ненарахування і неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1096 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Вказаною нормою встановлено міру відповідальності, яка покладається на платника податків, у тому числі і на податкового агента, саме за ненарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податків, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, при цьому розмір штрафних санкцій за вчинення такого порушення визначається (обчислюється) залежно від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу. Тобто, склад порушення передбачає, що нарахування, утримання чи сплата податку не відбулися до чи на момент виплати доходу.

Натомість коли мають місце нарахування, однак несвоєчасність сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, передбачених Податковим кодексом України, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 вказаного Кодексу. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати, а не від кількості допущених порушень протягом певного періоду часу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 10 листопада 2015 року у справі №21-2919а15 та від 22 березня 2016 року у справі №21-3694а15.

Як зазначено вище, відповідачем встановлено нарахування позивачем податку на прибуток іноземних юридичних осіб, який несвоєчасно сплачено ( нараховано 14 липня 2017 року, а сплачено 20 липня 2017 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність застосування до позивача за несвоєчасну сплату податку на прибуток іноземних юридичних осіб, передбачених статтею 127 Податкового кодексу України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено наявність підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, в той час як відповідачем як суб`єктом владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування з урахування вимог, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку про наявність правих підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 243-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю « 1+1 Інтернет» задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03 грудня 2018 року №2 та №, прийняті Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «1+1 Інтернет» (04080, місто Київ, вулиця Кирилівська, будинок 23, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04655,місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ) судовий збір в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко