Справа № 360/3477/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 січня 2020 року справа №360/3477/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Казначеєва Е.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення у справі №360/3477/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Першого апеляційного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі № 360/3477/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року у справі №360/3477/18 - скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати компенсації по втраті частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка передбачена частиною другою статті 55 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати»; зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати» - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо ненарахування та невиплати компенсації ОСОБА_1 по втраті частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка передбачена частиною другою статті 55 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії, яка визначається відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку порушенням термінів їх виплати».

На адресу Першого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив встановити судовий контроль за виконанням рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2019 року та зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання зазначеного рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивачем було заявлено клопотання встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області подати у встановлений судом термін з моменту набрання рішення законної сили, звіт про виконання судового рішення, щодо якого не було ухвалене рішення.

Згідно зі статтею 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений статтею 382 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За приписами частини 8 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 03 жовтня 2018 року по справі №826/18826/14.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки позивачем не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду за наслідками набрання даним рішенням законної сили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.139, 243, 252, 308, 311, 321, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення про у справі №360/3477/18 - відмовити.

Ухвала прийнята та проголошена 21 січня 2020 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв