Справа № 810/3224/17
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 року № 810/3224/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернулось Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 18.08.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у встановлений законодавством строк сплатив суму самостійно нарахованого єдиного внеску, а тому рішення від 18.08.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2017 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України викладено у новій редакції.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

У зв`язку з наведеним, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, в судовому засіданні оголошено перерву до 13.02.2018 та у подальшому до 15.02.2018.

15 лютого 2018 року провадження у справі зупинено до 19.03.2018 з метою надання сторонам часу для примирення, який було неодноразово продовжено.

25 червня 2018 року ухвалою Київського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі, в судовому засіданні оголошено перерву до 16.07.2018 та, у подальшому, судові засідання неодноразово відкладались на підставі положень Кодексу адміністративного судочинства України.

10 грудня 2018 року ухвалою суду зупинено провадження у справі до 04.03.2019 з метою надання сторонам часу для примирення та, у подальшому, зупинення провадження продовжено до 24.06.2019.

Відповідно до ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 поновлено провадження у справі та, керуючись положеннями частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог оскільки, приймаючи оскаржуване рішення діяв на підставі у порядку та спосіб, установлені законом. На підтвердження правомірності своїх дій зазначив, що рішення про нарахування штрафу та пені прийнято у зв`язку із несвоєчасною сплатою позивачем єдиного внеску у період з 21.01.2016 до 31.07.2017.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом , та є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як вбачається із матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у м. Славутичи Головного управління ДФС у Київській області, за результатами перевірки позивача та на підставі частини десятої пункту другого статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», 29.08.2014 прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 912 049,80 грн., у тому числі штраф - 89 4166, 47 грн., пеня - 17 883,33 грн.

Не погоджуючись із рішенням № від 29.08.2014, позивач оскаржив його в судовому порядку.

Проте, у зв`язку із пропуском строку звернення до суду, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.02.2015 у справі № 810/674/15, позов про визнання рішення № від 29.08.2014 протиправним та його скасування залишений без розгляду.

Як вбачається зі змісту інтегрованої картки платника, станом на 17.09.2014, за позивачем обліковувалася переплата єдиного внеску в сумі 16 696 236,19 грн. У подальшому, сума переплати самостійно зменшена контролюючим органом на суму штрафу та пені, застосованих згідно рішення № від 29.08.2014.

Згідно звіту від 18.01.2016 № про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, поданого позивачем до контролюючого органу за грудень 2015, сума єдиного внеску, що підлягає сплаті за звітний період, становить 17 182 704, 41 грн.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника, станом на 20.01.2016, за позивачем обліковувалась переплата єдиного внеску в розмірі 16 312 632, 21 грн.

Як вбачається із банківської виписки ГУ ДКСУ м. Києва, платіжними дорученнями №53 від 21.01.2016 на суму 90,00 грн., №57 від 21.01.2016 на суму 5035,00 грн., № 10 від 21.01.2016 на суму 1 095 345, 00 грн., позивачем 21.01.2016 перераховано єдиний внесок у загальному розмірі 1 100 470,00 грн.

Таким чином, сума єдиного внеску, що підлягала сплаті позивачем за грудень 2015, становить 17 182 704, 41 грн., з якої сума у розмірі 16 312 632, 21 грн. зарахована 20.01.2016, як сплата єдиного внеску за рахунок визнаної сторонами переплати, а сума у розмірі 870072,20 грн. сплачена 21.01.2016 шляхом перерахування позивачем безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Згідно звіту від 09.03.2017 № про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, поданого позивачем до контролюючого органу за лютий 2017, сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, становить 7 274 036,25 грн.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника, станом на 20.03.2017, за позивачем обліковувалась переплата єдиного внеску у розмірі 6 364 179, 63 грн.

Як вбачається із банківської виписки ГУ ДКСУ м. Києва, платіжними дорученнями №737 від 22.03.2017 на суму 1870,00 грн., № 95 від 22.03.2017 на суму 2190,00 грн., № 766 від 24.03.2017 на суму 90,00 грн., № 752 від 24.03.2017 на суму 1375,00 грн., №762 від 24.03.2017 на суму 2795,00 грн., № 758 від 24.03.2017 на суму 430,00 грн., № 921 від 29.03.2017 на суму 90,00 грн., № 913 від 29.03.2017 на суму 2547,59 грн., № 931 від 30.03.2017 на суму 268,59 грн., № 929 від 30.03.2017 на суму 339,83 грн., №932 від 30.03.2017 на суму 366,92 грн., № 930 від 30.03.2017 на суму 381,05 грн., № 228 від 30.03.2017 на суму 1341133,01 грн., позивачем перераховано єдиний внесок у загальному розмірі 1353876, 99 грн.

Відтак, позивачем перераховано 22.03.2017 суму єдиного внеску у розмірі 4060,00 грн., 24.03.2017 у розмірі 4 690,00 грн., 29.03.2017 у розмірі 2 637,59 грн. та 30.03.2017 у розмірі 1 342 489,40 грн., загалом 1 353 876,99 грн.

Отже, сума єдиного внеску, що підлягала сплаті позивачем за лютий 2017 року, становить 7 274 036,25 грн., з якої сума у розмірі 6 364 179, 63 грн. зарахована 20.03.2017, як сплата єдиного внеску за рахунок визнаної сторонами переплати, а суми у розмірі 4060,00 грн., сплачена 22.03.2017, у розмірі 4 690,00 грн., сплачена 24.03.2017, у розмірі 2 637,59 грн,. сплачена 29.03.2017, у розмірі 898 468,93 грн. (1 342 489,40 грн. - 444 020,47 грн.= 898 468,93 грн.), сплачена 30.03.2017, перераховані підприємством зі свого банківського рахунку.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у період з 21.01.2016 до 31.07.2017, контролюючим органом, на підставі частини десятої та пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», прийнято рішення від 18.08.2017 № про застосування до позивача штрафу у розмірі 355985,77 грн. (20 % від несвоєчасно сплаченої суми) та пені у розмірі 13109,94 грн. (0,1% за кожний день прострочення), загалом 369095,71 грн.

Стверджуючи що, станом на 20.01.2016 та на 20.03.2017, відповідні суми переплати єдиного внеску були більшими, ніж обліковуються контролюючим органом та достатніми для зарахування, як сплата єдиного внеску за рахунок визнаної сторонами переплати, позивач не погодився з рішенням відповідача про застосування штрафу та нарахування пені і звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Положеннями статті 67 Конституції України установлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі також - Закон № 2464-VI).

Відповідно до положень статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» перебуває на обліку в податковому органі, як платник єдиного внеску.

Відповідно до положень частин п`ятої та восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй.

Таким чином, законом установлений обов`язок позивача сплатити єдиний внесок за грудень 2015 - не пізніше 20.01.2016, а за лютий 2017 не пізніше 20.03.2017. Така сплата здійснюється шляхом перерахування відповідної суми єдиного внеску на рахунок фіскального органу, відкритого у Головному управління Державної казначейської служби України м. Києві, за винятком, у даному випадку, якщо за результатами звірення за позивачем визнана переплата єдиного внеску.

Судом встановлено, що згідно самостійно розрахованих позивачем зобов`язань зі сплати єдиного внеску за грудень 2015 року, до сплати належить сума у розмірі 17182704, 41 грн. Водночас, станом на 20.01.2016, за позивачем визнана переплата у розмірі 16 312 632, 21 грн. Відтак, різниця суми єдиного внеску за грудень 2015 у розмірі 870072,20 грн. підлягала сплаті позивачем не пізніше 20.01.2016.

Однак, сума єдиного внеску у розмірі 870072,20 грн. сплачена Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» лише 21.01.2016, а отже несвоєчасно та з простроченням на один день.

Згідно самостійно розрахованих позивачем зобов`язань зі сплати єдиного внеску за лютий 2017, до сплати належить сума у розмірі 7 274 036,25 грн. Водночас, станом на 20.03.2017, за позивачем визнана переплата у розмірі 6 364 179, 63 грн. Відтак, різниця суми єдиного внеску за лютий 2017 у розмірі 909 856,52 грн. підлягала сплаті позивачем не пізніше 20.03.2017.

Однак, сума єдиного внеску у розмірі 909 856,52 грн. сплачена Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» частками у період 22.03.2017 по 30.03.2017, а саме, 4060,00 грн. сплачена 22.03.2017 (з простроченням на 2 дні), 4 690,00 грн. сплачена 24.03.2017 (з простроченням на 4 дні), 2 637,59 грн. сплачена 29.03.2017 (з простроченням на 9 днів), 898 468,93 грн. сплачена 30.03.2017 (з простроченням на 10 днів), а отже несвоєчасно та з простроченням від двох до десяти днів.

Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що станом на 20.01.2016 та на 20.03.2017 за ним мала рахуватись переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті не пізніше 20.01.2016 та 20.03.2017, відповідно, або дорівнює їй, оскільки в ході розгляду справи з`ясувалось, що позивачем не враховано самостійне зменшення контролюючим органом сум переплат на суму штрафу та пені, застосованих згідно рішенням № від 29.08.2014.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не було оскаржене зазначене рішення № від 29.08.2014, а відтак, сума заборгованості, що визначена у ньому є узгодженою на дату прийняття рішення, що оскаржується у межах даного провадження.

Відтак, фактично недоїмка виникла у зв`язку із неврахуванням позивачем при сплаті поточних зобов`язань суми заборгованості, відповідно до рішення № від 29.08.2014.

Дана обставина не заперечувалась сторонами.

Більш того, за переконанням суду, умовою використання права, визначеного абзацом другим частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI, на зарахування зобов`язань зі сплати єдиного внеску за рахунок здійсненої платником переплати, є факт визнання переплати єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй, за результатами звірення платника з органом доходів і зборів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем визнано та відображено у даних інтегрованої картки позивача переплата в розмірі 16 312 632, 21 грн. станом на 20.01.2016, та в розмірі 6 364 179,63 грн. станом на 20.03.2017. Докази іншого в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, судом встановлений факт порушення позивачем граничних строків сплати єдиного внеску за грудень 2015 року та лютий 2017 року.

Положеннями пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-VI, з 01.01.2015 установлено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Крім того, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина десята статті 25 Закону № 2464-VI.).

Відповідно до пункту другого розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (надалі - Інструкція № 449), сплата єдиного внеску здійснюється за місцем: обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується, в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України, та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь.

Відповідно до пунктів 1 та 2 розділу VII Інструкції № 449, за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

Рішення про застосування штрафних санкцій за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску складається згідно з додатком 12 до Інструкції № 449. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи фіскального органу.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки, незалежно від періодів та кількості випадків сплати за вказані періоди.

Судом встановлено, що між сторонами не існує спору щодо арифметичних розрахунків відповідачем розміру застосованого штрафу та нарахованої пені, а рішення відповідача відповідає затвердженій формі.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що рішення Офісу великих платників Державної фіскальної служби від 18.08.2017 № про застосування до позивача штрафних санкцій в сумі 355985,77 грн. та нарахування пені у розмірі 13109,94 грн. за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за грудень 2015 та лютий 2017, є правомірним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач обґрунтовано та на законних підставах прийняв рішення про застосування штрафу та нарахування пені за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) позивачем єдиного внеску.

Згідно з вимогами частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідач у спірних відносинах довів, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством. Право позивача не порушено. Отже, позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає.

Підстави для вирішенні у цій справі питання про розподіл судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» (, адреса: 07101, Київська обл., м. Славутич, вул. 77-ї Гвардійської дивізії, 7/1) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г) про визнання протиправним та скасування рішення від 18.08.2017 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складення повного рішення суду 20.01.2020

Суддя Панченко Н.Д.