Справа № 205/6378/19(2а/205/149/19)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2020 року м. Дніпросправа № 205/6378/19(2а/205/149/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2019 року (головуючий суддя - Басова Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Семко Олександра Вікторовича

третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Семко Олександра Вікторовича (далі - Відповідач), третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (далі - Третя особа), в якому просив суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ІД №00001692 від 24.06.2019 р., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що вказана постанова винесена з порушенням чинного законодавства, зокрема норм КУпАП, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, зокрема, доказів перебування його транспортного засобу на майданчику платного паркування понад 5 хвилин. З огляду на обставини викладені у позовній заяві просив суд задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2019 по справі №205/6378/19(2а/205/149/19) адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Семко Олександра Вікторовича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задоволено (а.с. 32-35).

Третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку (а.с. 38-44).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що факт скоєння правопорушення Позивачем підтверджується фотознімками, на яких зафіксовано: дату та час вчинення правопорушення, місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта, географічні координати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, заявник апеляційної скарги, також, зазначає і про те, що судом першої інстанції було залучено Інспекцію з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради до участі у даній справі як третю особу 13.11.2019, тобто в день прийняття судом першої інстанції рішення по суті справи, що зумовило позбавлення останньої можливості надати пояснення по справі у відповідності до ст. 165 КАС України.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач, який був належним чином сповіщений про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не сповістив, що не перешкоджає розгляду справи.

В судовому засіданні представник Третьої особи вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення Позивача та представника Третьої особи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18 червня 2019 року відносно Позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ІД №00001692, якою на останнього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 гривень.

В обґрунтування спірної постанови вказано те, що 18 червня 2019 року о 13:36 год. Позивач, керуючи транспортним засобом Lanos (НОМЕР_1), не оплатив вартість послуг користування майданчиком для платного паркування за адресою м. Дніпро, вул. Європейська (вул. Миронова), в районі буд. №5-13, Д1018, чим порушив Правила паркування транспортних засобів та здійснив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП (а.с.6).

Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 18 червня 2019 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Постанови Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1342 «Про затвердження Правил паркування транспортних засобів».

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані Відповідачем докази у вигляді фотознімків не можуть слугувати належним доказом вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки такі фотознімки не підтверджують користування Позивачем майданчиком для паркування більш як 5 хвилин безперервно.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 4 Правил паркування транспортних засобів паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Згідно з абз. 2 п. 26 Правил паркування транспортних засобів користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Частиною 1 статті 152-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

У Примітці до статті 152-1 КУпАП роз`яснено, що під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Відповідно до Примітки до статті 14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова містить вказівку про здійснення фотозйомки за допомогою технічного засобу Logic Instrument Fleldbook K80V2 (а.с. 6).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Семко Олександр Вікторович як Відповідач по справі, на якого покладено обов`язок доказування, до суду першої інстанції не надав жодного доказу на підтвердження факту вчинення Позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки останній, станом на день подання Позивачем позовної заяви у даній справі, був звільнений із займаної посади та не здійснював владні управлінські функції як посадова особа Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про що свідчить, наявна в матеріалах справи, копія наказу від 27.06.2019 року №105-К (а.с. 25).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції, з урахуванням наявності клопотання від Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про заміну Семко О.В. на належного відповідача, з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи та дотримання принципу змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи, не було здійснено заміну Відповідача або залучення другого Відповідача у даній справі, як це передбачено ст. 48 КАС України, що призвело до прийняття судом першої інстанції рішення з урахуванням доводів та доказів, поданих лише однією стороною у справі, а саме Позивачем.

Більш того, суд першої інстанції, не зважаючи на відсутність в матеріалах даної справи будь-яких доказів, поданих Відповідачем, в оскаржуваному рішенні дійшов висновку про те, що начебто надані Відповідачем докази у вигляді фотознімків із зображенням автомобілю Lanos номерний знак НОМЕР_1 (дата, час: 18.06.2019 р. 12:24 год.; 18.06.2019 р. 13:40 год.) не можуть слугувати належним доказом факту вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про невідповідність такого висновку суду першої інстанції фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи письмовим доказам.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що судом першої інстанції при залученні Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради як третьої особи у даній справі, також, не було дотримано норм процесуального права, оскільки таке залучення відбулось 13 листопада 2019 року, тобто в день прийняття рішення по суті спору, без належного повідомлення учасників справи про залучення Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради до участі у розгляді справи та без надання часу Третій особі для подання до суду пояснень щодо позову, що, у свою чергу, також, вплинуло на повноту та об`єктивність з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

В ході апеляційного розгляду справи, Третьою особою, з посиланням на вищевказані обставини як на об`єктивну причину, що унеможливила подання відповідних доказів до суду першої інстанції, , в порядку ч. 4 ст. 308 КАС України надано до суду апеляційної інстанції докази вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а саме: копії фотознімків транспортного засобу Lanos номерний знак НОМЕР_1 в момент вчинення Позивачем правопорушення 18.06.2019.

Дослідивши вказані фотознімки, колегія суддів встановила, що на вказаних фотознімках зафіксовано розташування транспортного засобу Позивача на одному й тому ж паркувальному місці, у тому числі відносно нерухомих об`єктів, не змінювалось у зафіксовані Відповідачем проміжки часу 12:24 год. та 13:40 год. (а.с. 57-61).

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що надані Третьою особою фотознімки подій 18 червня 2019 року є належними доказами вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, оскільки фіксують факт користування Позивачем майданчиком для платного паркування більше як 10 хвилин у відповідну добу користування 18 червня 2019 року (з 12:24 год. по 13:40 год.).

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими посилання Позивача на необхідність подання Відповідачем доказів стоянки Позивача на майданчику для платного паркування безперервно, а не фотознімками зробленими у різний час, з огляду на те, що частина 1 статті 152-1 КУпАП не містить такої кваліфікуючої ознаки як безперервність користування майданчиком для паркування більше 10 хвилин.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги і те, що Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, не заперечував проти положень спірної постанови щодо перебування його транспортного засобу на майданчику для платного паркування без здійснення оплати вартості послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, та з урахуванням наявності в матеріалах справи належних доказів на підтвердження вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про доведеність належними та допустимими доказами вчинення Позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та, як наслідок, правомірність притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не відповідають фактичним обставинам справи та не підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення позовних вимог прийнято з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2019 по справі №205/6378/19(2а/205/149/19) підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 13 листопада 2019 по справі №205/6378/19(2а/205/149/19) - скасувати.

В задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та, відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов