Справа № 826/7892/16
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ №826/7892/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А., розглянув-ши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадирова Владислава Володимировича (далі - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо не включення пози-вача до переліку вкладників АТ "Дельта Банк" (далі - Банк), які мають право на відшкоду-вання коштів за вкладом за рахунок Фонду;

- зобов`язати Уповноважену особу надати Фонду додаткову інформацію щодо виплати позивачу відшкодування у розмірі 8050 доларів США за рахунок Фонду за договором банків-ського рахунку №006-28801-271113 від 27.11.2013 та договором про відступлення права вимоги №01/13 від 21.11.2014;

- зобов`язати Фонд включити позивача до загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.05.2016 зупинено провадження у справі, а ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.07.2017 поновлено провадження у справі.

У зв`язку з припиненням повноважень у судді, у провадженні якого перебувала дана справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, дану справу передано на розгляд судді Костенку Д.А.

Підставою позову зазначено те, що відповідно до ст.ст. 512-514, 516 ЦК України між позивачем і ОСОБА_2 укладено договір від 21.11.2014 про відступ-лення права вимоги №01/13, згідно з яким позивач є вкладником Банку на суму 8050 доларів США, тому на нього поширюються гарантії, передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Водночас, вказані кошти йому не були відшкодовані внаслідок бездіяльності відповідачів щодо включення позивача до переліку вкладників та загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом.

Фонд подав заперечення, в яких просить відмовити в позові з тих підстав, що інфор-мація від Уповноваженої особи про включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, до нього не надходила, тому підстав для включення позивача до загального реєстру не було.

Уповноважена особа заперечень не подала.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

21 листопада 2014р. між ОСОБА_2 (Первісний кредитор) та позивачем (Новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №01/13, копія якого наявна у справі (а.с. 12, 13). Згідно з цим договором Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові у відповідності до договору №006-28801-271113 банківського рахунку фізичної особи від 27.11.2013 (Основний договір), укладеного між Первісним кредитором та Банком. Право вимоги, що відступається, включає в себе частину грошових коштів у розмірі 8050 доларів США, внесених Первісним кредитором на вкладний рахунок згідно з умовами Основного договору.

У справі наявна копія договору №006-28801-271113 банківського рахунку фізичної особи від 27.11.2013, укладеного між ОСОБА_2 і Банком, згідно з яким їй відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у доларах США (а.с. 11).

Згідно з копією довідки Банку від 16.04.2015 №02-160415 (а.с. 14) ОСОБА_2 було відкрито ряд рахунків, зокрема поточний рахунок в доларах США № НОМЕР_1 відповідно до договору №006-28801-271113 на суму 40915,99 доларів США.

Із 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію в АТ "Дельта Банк" згідно з пос-тановою Правління НБУ від 02.03.2015 №150 та рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 за №51. Уповноваженою особою призначено Кадирова В.В.

Із 05.10.2015 розпочато процедуру ліквідації АТ "Дельта Банк" згідно з постановою Правління НБУ від 02.10.2015 №664 і рішенням виконавчої дирекції Фонду від 02.10.2015 №181. Уповноваженою особою, якій делеговано повноваження ліквідатора, призначено Кадирова В.В.

Згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 20.02.2017 №619 і від 04.04.2019 №772 строки здійснення процедури ліквідації АТ "Дельта Банк" продовжено до 04.10.2020, а також продовжено повноваження ліквідатора Кадирова В.В. на відповідний період.

Згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду від 24.10.2019 №2705 Уповноваженою особою призначено ОСОБА_3 .

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.12.2019 №3340 Уповноваженою особою призначено Кадирова В.В.

Позивач неодноразово звертався до Уповноваженою особи із заявами про включення його переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, що підтверджується копіями заяв від 27.08.2015 та від 21.10.2015 (а.с. 15, 16, 20, 21), фіскальних чеків про оплату послуг поштового зв`язку (а.с. 17, 22), опису вкладення у цінний лист (а.с. 18) і даними з веб-сайту Укрпошти про отримання поштових відправлень Уповноваженою особою (а.с. 19, 23). Однак, як стверджує позивач і заперечень проти чого до суду не надійшло, вказані заяви задоволені не були, а гарантована сума відшкодування за вкладом за рахунок Фонду йому виплачена не була.

Спірні правовідносини виникли у сфері функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та стосуються правомірності не включення позивача до переліку вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 №4452-VI "Про систему гаранту-вання вкладів фізичних осіб" (далі - Закон №4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку вішкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону №4452:

вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3);

вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківсь-кого рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`я-зується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Отже, передбачені Законом №4452 гарантії відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспро-можного банку (у розумінні ст. 2 цього Закону).

Зважаючи на суб`єктний склад учасників цієї справи, предмет і підстави позову та встановлені судом фактичні обставини цієї справи, застосуванню підлягають висновки Вер-ховного Суду у постанові від 09.01.2020 у справі №813/4448/15 у подібних правовідносинах.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив наступне:

"17. Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім`я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи.

18. Відповідно до частини 3 статті 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

19. Так, у статті 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора в зобов`язанні, відповідно до пункту 1 частини першої якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

20. Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, стаття 514 ЦК України).

21. За своєю правовою природою договір про відступлення права вимоги є лише підставою для заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Проте, укладення такого договору не замінює основного правочину, з якого виникли відносини сторін, у цьому випадку - договору банківського вкладу між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 . Відтак, на підставі договору про відступлення права вимоги позивачка не набуває статусу вкладника в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та пов`язаного з цим статусом права на отримання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який не був учасником зобов`язання, в межах якого відбулось відступлення права вимоги.

22. Так, маючи документально підтверджені грошові вимоги до банку (боржника) щодо його грошових зобов`язань позивачка стає кредитором цього банку. Водночас кредиторські вимоги ОСОБА_1 , які ґрунтуються на договорі про відступлення права вимоги, не можуть бути задоволені за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, які мають інше призначення і спрямування (відшкодування вкладникам коштів за їхніми вкладами).

23. При цьому, статусу вкладника фізична особа набуває лише у випадку укладення договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку, а також, якщо такі договори укладено на її користь. Набуття статусу вкладника у зв`язку з відступленням права вимоги за вкладом, заміни кредитора у зобов`язанні, що випливає із договору вкладу (рахунку, депозиту), чи придбання частини вкладу за договором купівлі-продажу, нормативними актами, що регулюють спірні правовідносини, не передбачено.

24. З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_1 не набула статусу вкладника банку, який має право на відшкодування суми вкладу за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки обставини, з якими Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує виникнення права на відшкодування суми коштів за вкладом разом з нарахованими на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних відсотками, не існували, а саме на дату віднесення банку до категорії неплатоспроможних, ні особисто позивачем, ні будь-ким на його користь не укладався договір банківського вкладу.

25. Разом з тим, позивачка внаслідок укладення договору відступлення права вимоги набула статусу кредитора ПАТ «Енергобанк» та не позбавлена права заявити свої вимоги до банку саме як кредитор відповідно до положень статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

26. Зазначена правова позиція узгоджується з висновком викладеним Верховним Судом у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 819/3047/15, від 8 серпня 2019 року у справі № 826/19560/15 та від 18 вересня 2019 року у справі № 819/3041/15 від 9 жовтня 2019 року у справі № 817/9/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 813/5385/15.".

У справі, яка розглядається, належних доказів того, що позивач є вкладником Банку, останній до суду не надав, а судом не встановлено фактів укладення позивачем або на його користь з Банком договорів банківського вкладу чи банківського рахунка або отримання ним іменного депозитного сертифікату і залучення Банком від позивача коштів у сумі 8050 доларів США.

Посилання позивача на договір про відступлення права вимоги від 21.11.2014 і надана до суду копія цього договору не є підставою вважати позивача вкладником Банку, оскільки до Основного договору (договір №006-28801-271113 банківського рахунку фізичної особи від 27.11.2013), укладеного між ОСОБА_2 і Банком, не вносилися зміни у частині того, що володільцем рахунку № НОМЕР_1 та Клієнтом за цим договором є позивач; не переоформлювався вказаний рахунок на позивача.

Зважаючи на недоведеність позивачем належності його до вкладників Банку згідно із ст. 2 Закону №4452, суд дійшов висновку про відсутність у нього передбаченого цим Законом права на одержання гарантованої суми відшкодування коштів у межах 200000 грн. за рахунок Фонду, а відтак в Уповноваженої особи були відсутні законні підстави для включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду згідно з договором №006-28801-271113 банківського рахунку фізичної особи від 27.11.2013 та договору про відступлення права вимоги №01/13 від 21.11.2014 на суму 8050 доларів США.

Отже, Уповноваженою особою не допущено протиправної бездіяльності щодо не включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду згідно із вказаними договорами, та/або не надання додаткової інформації про позивача до Фонду, тому підстав для задоволення позовних вимог до Уповноваженої особи не має.

З цих мотивів, а також тому, що до Фонду не надходила інформація від Уповнова-женої особи про включення позивача до переліку вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги до Фонду про зобов`язання включити позивача до Загального реєстру вкладників Банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду.

При зверненні до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір у загальній сумі 1653,63 грн. згідно з квитанцією від 20.05.2016 №ПН1791178.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №817/649/16 зроблено висновок про те, що дія ч. 3 ст. 22 Закону України від 12.05.1991 №1023-XII "Про захист прав споживачів" поширюється на спори, які виникають між вкладниками банку та Фондом під час здійснення останнім владних управлінських функцій, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами на підставі п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону №4452.

Отже, позивач був звільнений від сплати судового збору, тому вказана сума судового збору може бути повернута позивачу за відповідною заявою.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 241-246, пп. 10 п. 1 Перехідних положень КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач:

ОСОБА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

АДРЕСА_1 .

Відповідачі:

1) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович;

01014, м. Київ, бульвар Дружби Народів, 38.

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Дата рішення є днем складення його у повному обсязі.

Суддя Д.А. Костенко