Справа № 420/7922/19
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7922/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37), за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 11.12.2019 року ВП № 59993964 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 грудня 2019 року надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 11.12.2019 року ВП № 59993964 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн.

Ухвалою від 27 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків шляхом надання копії позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача.

До суду 03.01.2020 року (вхід. №1409/20) від позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів для відповідача.

Ухвалою від 13 січня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових справ в адміністративній справі в порядку ст. 287 КАС України.

Також ухвалою від 13 січня 2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 .

На обгрунтування своїх позовних вимог, позивач зазначив, що постанова від 11.12.2019 року ВП № 59993964 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу в розмірі 10 200 грн. за невиконання постанови Пятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №420/5804/18 є протиправною та підлягає скасуванню.

Так, позивач зазначив, що постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №420/5804/18 зобовязано управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням висновків суду, викладених у даній постанові апеляційного суду, на виконання якої управлінням повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років та 04.09.2019 року винесено рішення про відмову у призначенні пенсії, про що було надано відповідну інформацію відповідачу.

Таким чином, позивач вважає, що незважаючи на надання довідками від 26.09.2019 року №629 та від 29.11.2019 року №1021 інформації про виконання рішення суду, державним виконавцем всеодно не прийнято до уваги те, що управлінням рішення суду виконано, а саме: повторно розглянуто заяву з урахуванням висновків суду зазначених у рішенні суду, інших зобовязань рішення суду не містить.

Враховуючи зазначене, позивач просив визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

До суду 20.01.2020 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 06.09.2019 року перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа №420/5804/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 12.08.2019 року про зобовязання Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду.

Також, відповідач зазначив, що 25.09.2019 року на адресу відділу надійшла заява стягувача щодо припинення особи боржника та 30.09.2019 року надійшла заява боржника про те, що правонаступником боржника є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та 27.09.2019 року надіслано заяву про заміну боржника.

18.10.2019 року державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження та надійшла довідка ГУПФУ про виконання рішення суду, однак 09.12.2019 року до відділу повторно надішла заява стягувача щодо невиконання рішення суду боржником, а тому державним виконавцем 11.12.2019 року винесено постанову про накладення штрафу. Також у відзиві відповідач зазначив, що незрозуміло, яким чином, ГУПФУ в Одеській області 04.09.2019 року розглянуло заяву стягувача, якщо фактично боржника припинено 10.09.2019 року.

На виконання ухвали суду від 13 січня 2020 року відповідач подав суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження.

На відкрите судове засідання, призначене на 21 січня 2020 року представник позивача не зявився, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить звіт про направлення судової повістки електронною поштою. Через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі позивача у порядку письмового провадження.

Представник відповідача на відкрите судове засідання також не зявився, належним чином повідомленний про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки.

Третя особа теж не зявилась на судове засідання, на її адресу належним чином надіслана судова повістка. Письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової владиУкраїни відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Судом з власної ініціативи долучено до матеріалів справи копію постанови Пятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №420/5804/18.

Враховуючи, що учасники справи не зявились на судове засідання, за відсутності потреби у заслуховуванні свідка чи експерта, керуючись ч. 9 ст. 205 КАС України, суд вирішив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року по справі №420/5804/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірною відмови, скасування рішення № 5553 від 12.10.2018 року, визнання достатнім стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, зобов`язання призначити та нарахувати йому пенсію за вислугу років, - відмовлено у повному обсязі.

Постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №420/5804/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 5553 від 12.10.2018 року.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

12 серпня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/5804/18 про зобовязання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06 вересня 2019 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59993964 з виконання виконавчого листа №420/5804/18 від 12.08.2019 року.

Супровідним листом від 06.09.2019 року вих. № 09.1-6825 постанову про відкриття виконавчого провадження надіслано Боржнику.

ГУПФУ в Одеській обалсті надіслано Старшому державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області довідку про здійснення виконання рішення суду, відповідно до якої повідомлено, що на виконання постанови Пятого апеляційного адміністративного суду від 03.07.2019 року по справі №420/5804/18 поторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків у справі та винесено рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років №5553 від 04.09.2019 року (а.с.8). Зазначена довідка надійшла до відділу 10.10.2019 року.

23 вересня 2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області виинесено вимогу вих. №09.1-6660, відповідно до якої державний виконавець вимагав у триденний строк повідомити повну назву юридичної особи, яка є правонаступником Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, її ідентифікаційний код та адресу, на яку отримав лист ГУПФУ в Одеській області від 25.09.2019 року вих. №23307/08 стосовно того, що правонаступником Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

07 жовтня 2019 року ухвалою Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/5804/18 задоволено заяву Відділу примусового виконання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та замінено сторону виконавчого провадження, а саме: замінено боржника з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

18 жовтня 2019 року старшим державним виконавцем прийнято постанову про заміну сторони виконавчого провадження ВП №59993964, відповідно до якої замінено сторону виконавчого провадження, а саме: замінено боржника з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Також матеріалами виконавчого провадження підтверджено, що позивач подав довідку про здійснення виконання рішення суду від 26.09.2019 року № 629 (вхід. № 8086/091-34/18 від 10.10.2019 року), в якій повідомлено про виконання рішення суду, а саме: повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років № 5553 від 04.09.2019 року, яке додано до довідки.

На адресу відділу 21.11.2019 року надійшла заява від стягувача про те, що ГУПФУ в Одеській області при розгляді заяви про призначення пенсії за вислугу років не враховано всі висновки, викладені у постанові апеляційного суду, у звязку з чим стягувач просив вжити заходів примусового виконання боржником рішення суду.

Старшим державним виконавцем 22 листопада 2019 року прийнято постанову про накладення штрафу ВП №59993964, відповідно до якої за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду на ГУПФУ в Одеській області накладено штраф у розмірі 5 100 грн. Зазначену постанову супровідним листом від 22.11.2019 року вих. №09.1-7327 надіслано Боржнику.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУПФУ в Одеській області 29.11.2019 року надано до старшого державного виконавця довідку про здійснення виконання рішення суду (вхід. №9194/09.1-84 від 05.12.2019 року), відповідно до якої повідомлено про те, що оскільки рішення суду виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2019 року, керуючись ст. 19,ч. 9 ст. 27 Закону України України «Про виконавче провадження» просило скасувати п. 3 постанови про відкриття виконавчого провадження та закрити виконавче провадження.

Також, 09.12.2019 року на адресу відділу надійшла заява ОСОБА_1 з проханням вжити заходи примусового характеру за невиконання боржником рішення суду.

Матерілами справи підтверджено, що 11.12.2019 року старшим державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу ВП №59993964, відповідно до якої за невиконання без поважних причин у встановленний виконавцем строк рішення суду на ГУПФУ в Одеській області накладено штраф у розмірі 10 200 грн.Зазначену постанову супровідним листом від 11.12.2019 року вих. №09.1-7564 надіслано Боржнику.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив висновки щодо задоволення позову повністю, з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року (надалі - Закон № 1404-VIII).

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з п.п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, серед іншого виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 статті 5 цього Закону встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, крім певних випадків.

Згідно з п. 5,6 ст. 26 Закону № 1404, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою Пятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №420/5804/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 січня 2019 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 5553 від 12.10.2018 року.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду.

12 серпня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №420/5804/18 про зобовязання Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду.

Матеріалами справи підтверджено, що за заявою Стягувача, Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06 вересня 2019 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59993964 з виконання вказаного виконавчого листа №420/5804/18 від 12.08.2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та винесено рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років № 5553 від 04.09.2019 року, яке додано до довідки.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо розгляду заяви ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до фактичного припинення Боржника - Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, з таких підстав.

Відповідно до п. 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про обєднані управління, затверджене постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2 також затверджено Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відповідно п. 1 якого Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд).

Відповідно до п. 3 ч. 4 цього Положення, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу управілнь фонду щодо, серед іншого, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства.

22 серпня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», відповідно до якого Кабінет Міністрів України постановив реорганізувати деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком, у тому числі, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

З огляду на те, що Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі безпосередньо підпорядковувалось Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, на Головне управління покладені обовязки щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, та Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі вже знаходилось в стадії реорганізації шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, суд вважає, що наведені обставини не є істотною підставою вважати, що рішення суду не виконано боржником. Тим більш у подальшому ГУПФУ в Одеській області стало стороною виконавчого провадження як правонаступник Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі.

Позивач стверджує, що ГУПФУ в Одеській області на виконання постанови Пятого апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі №420/5408/18, 04 вересня 2019 року прийнято рішення №5553 про відмову у призначенні пенсії.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу від 11.12.2019 року, у звязку з надходженням заяви стягувача про невиконання рішення суду (вхід. № 9224/09.1-34 від 09.12.2019 року), а саме: не враховані всі висновки, викладені суду апляційної інстанції.

Так, постановою Пятого апеляційного адміністративного суду зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду.

У постанові зазначено, що «як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, позивач наполягає на наявності в нього необхідного стажу для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, в редакції, що діяла до липня 2011 року. Однак, при прийнятті оскаржуваного рішення пенсійним органом взагалі не було зясовано та досліджено питання наявності у позивача права на призначення пенсії за Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

…. В даному випадку відповідачем у порушення вимог чинного законодавство не вирішено питання набуття позивачем права на призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, оскаржуване рішення відповідача не містить жодного висновку з цього питання, що свідчить про необ`єктивність дослідження всіх обставин призначення позивачу пенсії за вислугу років та необґрунтованість прийнятого рішення про відмову у призначенні пенсії».

Дослідивши зміст рішення №5553 про відмову у призначенні пенсії від 04 вересня 2019 року, суд вважає, що зазначені висновки, викладені у постанові суду апеляційної інстанції позивачем враховані та позивачем було зясовано та досліджено питання наявності у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за Законом України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ.

У свою чергу, відповідач не зясував, які саме висновки суду, викладені у постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду не були враховані боржником.

Відповідно до ч. 1 ст 31 Закону України «Про виконавче провадження, у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення.

У суду відсутні докази звернення відповідача до суду із такою заявою.

Одночасно, суд враховує та звертає увагу на те, що постановою Пятого апеляційного адміністративного суду зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків, викладених у даній постанові апеляційного суду, не покладаючи обовязку на боржника прийняти виключно позитивне рішення стосовно третьої особи.

Частинами 2-3 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, законодавчою підставою для накладення штрафу є саме невиконання рішення суду без поважних причин.

Однак, суд вважає, що відповідачем не доведені такі обставини та не надані відповідні докази на підтвердження тому, що відповідач не виконав рішення суду без поважних причин.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, приписи чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що відповідачем протиправно прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги належать задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, суд доходить висновку, що судовий збір у сумі 1921 грн. належить стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Заперечення відповідача про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишається субєктом владних поноважень, а тому на нього не розповсюджується дія ч. 1 ст. 139 АС України, у разі задоволення його позову, відхиляються судом, з таких підстав.

Оцінюючи наведені заперечення, суд виходить із завдання адміністративного судочинства, категорії справи, яка розглядалась.

Так, відповідно до ч.1 ст. 27 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Також суд виходить із наведених процесуальним законом визначень понять «позивач» та «відповідач».

Так, відповідно до п. 8, 9 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Тобто з вказаних приписів процесуального кодексу вбачається, що субєкт владних повноважень у відповідному статусі може бути позивачем тільки на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

У цьому спорі позивач не подав позов як субєкт владних повноважень, на виконання своїх повноважень. Він виступає боржником за виконавчим провадженням (учасником виконавчого провадження), який не згодний з рішенням державного виконавця про накладення на нього штрафу та подав позов в порядку ст. 287 КАС України, а тому суд доходить висновку, що у цій справі позивач не виступає субєктом владних повноважень.

Також суд звертає увагу, що постанова Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі № 806/2642/16, на яку робить посилання відповідач на обгрунтування своїх доводів стосується перегляду в касаційному порядку спору за позовом приватної фірми "ЮрЕкс" "Юридична консультація та майнова експертиза" до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з участю третьої особи Новоград-Волинської міської ради про визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання повторно провести державну експертизу звіту за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, який не є подібним спором, ані за складом сторін, ані за предметом спору до спору по даній справі.

На підставівикладеного, керуючись положенням Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 6, 14, 77, 90, 139, 161, 255, 271, 269, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37),за участю третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови від 11.12.2019 року ВП № 59993964 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн., - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скаксувати постанову Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37) від 11.12.2019 року ВП № 59993964 про накладення штрафу в розмірі 10 200 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, місцезнаходження: 65091, м. Одеса, вул. Розумовська, 37) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83) судовий збір в сумі 1921 грн. (одна тисяча девятсот двадцять одна гривня 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в сроки, встановлені ст.287 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя: Л.Р. Юхтенко

.