Справа № 620/2726/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2726/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Тихоненко О.М., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Степанюка А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач, ГУ ПФУ в Чернігівській області) у якому просив:

- визнання відмову Корюківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України № 20/05/К-11 від 22.04.2019 року в перерахунку та виплаті різниці недоотриманої пенсії позивачем за період з 17.04.2014 року по 17.08.2017 року протиправною;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату різниці недоотриманої пенсії позивачу по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17.04.2014 року по 17.08.2017 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року в задоволенні зазначеного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалите нове, яким задовольнити в повному обсязі позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині, виходячи з наступного.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебував на обліку у Корюківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України (правонаступник ГУ ПФУ в Чернігівській області) починаючи з 17.03.1998 та отримував пенсію по ІІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а з 20.05.2010 - по ІІ групі інвалідності.

У 2014 році на адресу відповідача від Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації надійшла копія витягу з протоколу № 73 від 17.04.2014 року засідання Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України (далі - Комісія), в якому зазначено, що на підставі представлених документів визнати безпідставною видачу посвідчення по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії ОСОБА_1 .

У зв`язку з вказаними обставинами, пенсійним органом переведено позивача на пенсію по ІІ групі інвалідності від загального захворювання, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В подальшому, 30.12.2016 року позивачем подано до пенсійного органу заяву, в якій останній просив перевести його на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (а.с.31).

На підставі вказаної заяви позивача переведено на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком, починаючи з 16.12.2016 року, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведено відповідний перерахунок пенсії (а.с.32).

Позивач, вважаючи рішення Комісії від 17.04.2014 року, що оформлене протоколом № 73 в частині визнання безпідставною видачу останньому посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1) протиправним звернувся з відповідним позовом до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано протиправним і скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 17.04.2014, оформлене протоколом № 73, в частині визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1), визнано протиправним і скасовано рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 30.09.2016, оформлене протоколом № 101, про залишення без змін рішення комісії від 17.04.2014 (протокол № 73), в частині визнання безпідставною видачу ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1). Вказане рішення набрало законної сили (а.с.15-16).

В зв`язку з зазначеним позивачу видано посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_1 від 12.06.2017 з вкладкою № НОМЕР_2 (а.с.4).

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 19.06.2017 року № 187 та доданого до заяви посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) від 12.06.2017, позивача переведено на пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснено перерахунок пенсії (а.с.33-34).

03.04.2019 року, вважаючи, що пенсійним органом неправомірно виплачується пенсія, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо здійснення перерахунку і виплати різниці недоотриманої позивачем суми пенсії за період з 17.04.2014 року по 17.08.2017 року, виплату якої неправомірно було припинено з 17.04.2014 року (а.с.12).

Листом № 20/05/К-11 від 22.04.2019 року відповідач повідомив позивача, що за документами пенсійної справи пенсія призначена і виплачується відповідно до чинного законодавства (а.с.13-14).

22.04.2019 року позивач звернувся до відповідача з запитом, в якому просив надати копію заяви відповідно до якої позивача з 17.04.2014 року переведено на пенсію по ІІ групі інвалідності загального захворювання, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.17).

Листом № 21/05/К-11 від 26.04.2019 року ГУ ПФУ в Чернігівській області повідомило позивача, що зважаючи на те, що рішенням Комісії від 17.04.2014 року № 73 визнано, що «Посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» категорії (1) видано неправомірно, а позивач мав право на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з наданням додаткових документів про стаж та заробітну плату, починаючи з 17.04.2014 року позивачу поновлено пенсію по ІІ групі інвалідності від загального захворювання, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без надання додаткової заяви (а.с.18).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Закон України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закону № 796-ХІІ) спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Статтею 54 Закону № 796-ХІІ встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом (ч. 3 ст. 65 Закону № 796-ХІІ).

У свою чергу, Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон № 1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 10 Закону № 1058 встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону № 1058, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що при подачі заяви про призначення пенсії обов`язково додаються документи, що засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до заяви позивача від 19.06.2017 та доданого до заяви посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) від 12.06.2017, виданого на ім`я позивача з вкладкою, останнього переведено на пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону № 796-ХІІ (33-34).

Зазначене підтверджується копією розпорядження № 112791 від 21.06.2017 року (а.с.34).

Таким чином, починаючи з 19.06.2017 року позивача було переведено на пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону № 796.

В цій частині колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, а саме щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині перерахунку та виплаті різниці недоотриманої пенсії позивачем за період з 19.06.2017 року по 17.08.2017 року.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині перерахунку та виплаті різниці недоотриманої пенсії позивачем за період з 17.04.2014 року по 15.12.2016 року, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції зазначено, що ОСОБА_1 не отримував пенсію відповідно до ст. 54 Закону від 28.02.1991 № 796-ХІІ, за період з 17.04.2014 року по 15.12.2016 року, у зв`язку з рішенням Комісії, в якому зазначено, що на підставі наданих документів визнати безпідставною видачу посвідчення по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому позовні вимоги в частині перерахунку та виплаті різниці недоотриманої пенсії позивачем за період з 17.04.2014 року по 15.12.2016 року не підлягають задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що право позивача на отримання вказаної встановлено законом, а протиправність рішення Комісії від 17.04.2014 року, що оформлене протоколом № 73, в частині визнання безпідставною видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1) визнана постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.02.2017 року, про яку судом вже зазначалося вище.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 КАС України).

Крім того, не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції посилання пенсійного органу на те, що останнім самостійно переведено позивача на пенсію по ІІ групі інвалідності від загального захворювання, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 17.04.2014 року, тобто не зважаючи на спірне рішення Комісії від 17.04.2014 року, що оформлене протоколом № 73, в частині визнання безпідставною видачу позивачу посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 2 (1).

Відповідно до норм чинного законодавства, а саме: ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 відповідна заява про переведення з одного виду пенсії, починаючи з 17.04.2014 року, не подавалася.

Таким чином, ОСОБА_1 мав право на отримання пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», до 15.12.2016 року включно, оскільки останнім заява про переведення на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно Закону № 1058, подана лише 16.12.2016 року.

Вказане підтверджено позивачем в апеляційній скарзі.

Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, колегія судів апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на здійснення перерахунку та виплати різниці недоотриманої пенсії позивачу по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17.04.2014 року по 15.12.2016 року.

Отже, в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Між тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги за період з 16.12.2016 року по 17.08.2017 року, у зв`язку з:

- 16.12.2016 року по 18.06.2017 року, через подання ОСОБА_1 заяви про переведення на пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно Закону № 1058.

- 19.06.2017 року по 17.08.2017 року, через переведення ОСОБА_1 на пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону № 796.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію, яка висвітлена в п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003, а саме: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)».

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою даний позов задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 260, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату різниці недоотриманої пенсії ОСОБА_1 по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 17.04.2014 року по 15.12.2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

А.Г. Степанюк