Справа № 580/2613/19
Суддя: Бараненко Ігор Іванович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2613/19 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Бараненка І.І., суддів: Бабенка К.А., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

У серпні 2019 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (далі - відповідач), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Черкаській області щодо ненадання довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка б враховувала середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу, стягнуте постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 823/722/17.

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Черкаській області надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, яка б враховувала середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу, стягнуте постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 823/722/17.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року позов задоволено повністю.

В апеляційні скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням відповідача та наданим суду доказам, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначає, що враховуючи те, що позивачу грошове забезпечення за період з 01.04.2017 по 31.10.2017 відповідно до норм спеціального законодавства не нараховувалося і не виплачувалося, а було стягнуто на його користь грошове утримання, яке було обраховане судом відповідно до норм, які на позивача не поширювались, виготовити та направити до ГУ ПФУ в Черкаській області нову чи уточнену довідку про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за 24 останні календарні місяці служби перед звільненням, що подаються для призначення пенсії немає правових підстав, оскільки призначення пенсій поліцейським регулюється спеціальним законодавством, а грошове утримання, яке стягнуто на користь позивача та з якого відповідачем сплачено всі податки, може бути зараховано до загального трудового стажу і враховано при нарахуванні пенсії на загальних умовах, якщо позивач виявить бажання перейти на пенсію, яка нараховується на загальних підставах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що фактично судом прийнято рішення про стягнення та виплату на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу. Факт виплати йому саме грошове забезпечення підтверджується тим, що в п. 53 постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 823/722/17 зазначено про те, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що розмір середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу позивача (за 92 дні) складає 35 462,32 грн.

Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 823/722/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, адміністративний позов задоволено повністю та серед іншого, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове утримання за час вимушеного прогулу за період з 25.04.2017 по дату поновлення на службі в розмірі 35 462,32 грн.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц, дохід у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду, за час вимушеного прогулу є базою нарахування та утримання податків та зборів, відповідальність за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету яких покладено на податкового агента - роботодавця.

Твердження відповідача про те, що на виконання рішення у справі № 823/722/17 відбулось безспірне списання органами казначейської служби з рахунків ГУНП в Черкаській області коштів а також що жодного обчислення, нарахування чи виплати доходу позивачу відповідачем не здійснювалось, суд вважає не обґрунтованими з огляду на зазначений висновок Верховного Суду та п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, відповідно до положень якого податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Несплата відповідачем податкових зобов`язань при виконанні судового рішення у справі № 823/722/17 мала наслідком прийняття ГУ ДФС у Черкаській області податкових повідомлень-рішень, якими застосовано штрафні санкції до відповідача та стало предметом спору у справі № 2340/3023/18. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 23 квітня 2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Головного управління Національної поліції в Черкаській області у даній справі.

Відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 2340/3023/18, при виконанні судового рішення у справі № 823/722/17 під час виплати ОСОБА_1 середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу в сумі позивач діяв як податковий агент та із вказаної суми мав сплатити податкові зобов`язання в тому числі і з податку на доходи фізичних осіб. Вказані податкові зобов`язання Управління поліції не виконало, що і стало підставою для обґрунтованого висновку суду апеляційної інстанції про наявність складу податкового правопорушення. Крім того, зазначено, що частково такі зобов`язання позивачем були виконані при сплаті за цим же рішенням середнього грошового утримання за один місяць, що спростовує твердження позивача про те, що він не є податковим агентом.

Також судом встановлено, що в трудовій книжці позивача міститься відмітка у відповідності до якої запис про звільнення зі служби в поліції позивача від 24.04.2017 вважається недійсним відповідно до постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 № 823/722/17.

Згідно з п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, в разі незаконного звільнення працівника і поновлення його на попередній роботі запис про звільнення визнається недійсним. Стаж роботи особи, яка була незаконно звільнена, а потім поновлена, вважається безперервним і така особа вважається застрахованою особою.

Отже, стаж служби позивача в Національній поліції України з урахуванням періоду його вимушеного прогулу, вважається безперервним, а позивач вважається застрахованою особою.

Беручи до уваги зазначений висновок Верховного Суду у справі № 2340/3023/18 про обов`язок сплатити Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області податкових зобов`язань при виконанні судового рішення у справі № 823/722/17, та з аналізу наведених вище положень законодавства, зокрема п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, відповідно до якої пенсії поліцейським обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування суд дійшов правильного висновку про оґрунтованість позовної вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, з урахуванням середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, стягнутого постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.08.2017 у справі № 823/722/17.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов`язання відповідача надати до ГУ ПФУ в Черкаській області довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, з урахуванням середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, стягнутого за постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 823/722/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим твердження апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поясненням відповідача та наданим суду доказам, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Решта доводів апеляційної скарги також не спростовує висновків суду першої інстанції і зводиться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

З огляду на вищезазначене та, оцінюючи всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та вирішив спір у відповідності до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального законодавства, а тому підстави для скасування рішення першої інстанції відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України Шостий апеляційний адміністративний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року - без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки, визначені статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, передбачених частиною п`ятою статті 291, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Текст постанови складено 20 січня 2020 року

Доповідач - суддя І.І. Бараненко

Судді: К.А. Бабенко

Є.В. Чаку