Справа № 540/2634/19
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2634/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО-ЮГ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 508030/2019/000041/2 від 24.10.2019 р. та картки відмови № UA 508030/2019/00179 від 24.10.2019 р,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко -Юг" (далі-позивач) звернулося до суду із адміністративним позовом до Митниці Державної фіскальної у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення від 24.10.2019 року №UA508030/2019/000041/2 про коригування митної вартості товарів та картку відмови Митниці Державної фіскальної у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00179 від 24.10.2019 р. та стягнути на користь позивача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою від 09 грудня 2019 року провадження у справі відкрите за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 серпня 2019 року між ТОВ «Ніко-Юг» та Компанією ЗАО «Балтик Фреш Фуд» укладено Контракт № 30082019, за умовами якого п.1.1 продавець продає, а покупець купує свіжі овочі та фрукти, а саме: перець солодкий, кабачок свіжий, баклажан свіжий, апельсин свіжий, мандарин свіжий, лимон свіжий, гранат, банан, яблуко та інші товари першого класу, в подальшому товари, згідно з асортиментом і за цінами, визначеними в інвойсах до цього Контракту. Пунктом 3.1.1 Контракту передбачено 100 % передплату за товар. Відповідно до п. 4.2 Контракту товар повинен бути поставлений на умовах CFR, INCOTERMS 2010. В жовтні 2019 року відповідно до умов контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії ЗАО «Балтик Фреш Фуд» товар-перець солодкий свіжий червоний та жовтий. Відповідно до Інвойсу BFF 190013933 від 18.10.2019 року на загальну суму 10153 евро. З метою декларування вказаного товару позивачем 24.10.2019 року подано митну декларацію № UA508030/2019/007423, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 306115,86 грн. (графа 12 ВМД), виходячи із контрактної вартості товару 10153 евро , додавши всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару, обчисленої за основним методом ціною договору. Проте, у цей же день 24.10.2019 року митний орган прийняв рішення №UA508030/2019/000041/2 про коригування митної вартості товарів, визначивши при цьому митну вартість за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) та зазначивши, що підставою для такого рішення є неподання декларантом усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару. Позивач заперечує існування підстав для коригування митної вартості товарів, оскільки ним надано митному органу всі необхідні документи, передбачені ст. 53 МК України, а саме, ті які ідентифікують оцінюваний товар та містять достовірні дані, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товарів, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України, а тому відповідачем необґрунтовано відмовлено в застосуванні першого методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту). Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов.

Представник відповідачів надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що подана ТОВ "Ніко-Юг" 24.10.2019 року митна декларація та додані до неї документи містили розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі (інвойс) від 18.10.2019 року № 190013933 ціна вказана в ЕUR, тим самим відповідно до пункту 2.1 та 2.6,3.1 контракту від 30.08.2019 № 30082019 ціна та оплата товару вказується в Доларах США і валюта контракту - долар США. Відповідно до п. 3.1.1 покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передплати, підтвердження чого відсутнє в МД та не надіслано додатково на вимогу митного органу. Пункт 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах СFR або так, як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 №19ES10185482. Також додатково надана копія МД країни відправлення містить розбіжності стосовно номеру рахунку-фактури зазначеному в МД поданій до митного оформлення. На виконання п. 5 ст. 54 Митного кодексу України у декларанта витребувано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів. Позивач не спростував наданими документами сумніви стосовно заявленої митної вартості товару, а тому відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товару. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що рішення митного органу є правомірним та відповідає вимогам законодавства, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаючись на викладені обставини, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 року замінено відповідача Митницю ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на правонаступника Чорноморська митниця Держмитслужби.

Представник позивача у судове засіданні з`явися, надав суду клопотання про розгляд справи за правилами письмового провадження позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити із підстав, викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини: 30 серпня 2019 року між ТОВ «Ніко-Юг» та Компанією ЗАО «Балтик Фреш Фуд» укладено Контракт № 30082019, за умовами якого п.1.1 продавець продає, а покупець купує свіжі овочі та фрукти, а саме: перець солодкий, кабачок свіжий, баклажан свіжий, апельсин свіжий, мандарин свіжий, лимон свіжий, гранат, банан, яблуко та інші товари першого класу, в подальшому товари, згідно з асортиментом і за цінами, визначеними в інвойсах до цього Контракту.

Пунктом 2.6 передбачено, що валюта контракту Долар США.

Пунктом 3 контракту передбачено, що оплата кожної партії товару здійснюється в Доларах США, в формі банківського переказу на рахунок продавця в наступному порядку, якщо інше не передбачено в рахунку (інвойсі): - п. 3.1.1 Контракту передбачено 100 % передплату за товар.

Відповідно до п. 4.2 Контракту товар повинен бути поставлений на умовах CFR, INCOTERMS 2010, якщо інше не обумовлено в Інвойсі.

В жовтні 2019 року відповідно до умов контракту та на підставі супроводжувальних документів позивач отримав від компанії ЗАО «Балтик Фреш Фуд» товар-перець солодкий свіжий червоний та жовтий, що піддержується Інвойсом BFF 190013933 від 18.10.2019 року.

Відповідно до Інвойсу BFF 190013933 від 18.10.2019 року вартість товару склала 10153 евро, також в інвойсі зазначені умови поставки FCA Spain.

24.10.2019 року до митного органу подано митну декларацію № UA508030/2019/007423, в якій позивач самостійно визначив митну вартість товару, яка склала 306115,86 грн. (графа 12 ВМД), виходячи із контрактної вартості товару 10153 Евро, додавши всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товару, обчисленої за основним методом ціною договору, а саме: контракт від 30.08.2019 р. № 30082019 на поставку продукції та додаток до нього, інвойс BFF 190013933 від 18.10.219 р. на загальну суму 10153 Евро, CMR від 18.10.2019 р., фіто санітарну довідку, довідку про вартість перевезення від 23.10.2019 р. № 104-19 та інші документи передбачені законодавством.

За результатами оцінки ризиків щодо МД № UA508030/2019/007423 та поданих до неї документів, за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), митним органом виявлені ризики та сформоване повідомлення від 24.10.2019 року, відповідно до якого на підставі ч. 3 ст. 53 МК України, митницею запропоновано ТОВ "Аматекс-Україна" надати додаткові документи.

24.10.2019 року відповідачем прийнято картку відмови № UA508030/2019/00179 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

24.10.2019 року відповідачем прийняте рішення про коригування митної вартості товарів № UA/000041/2.

Приймаючи дане рішення про коригування митної вартості товару відповідач вказав на наступні підстави: "…заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи надані для підтвердження митної вартості не містять усіх необхідних даних та не усі відомості та розрахунки підтверджені. Документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності, а саме: в рахунку-фактурі (інвойс) від 18.10.2019 р. № 190013933 від 30.08.2019 року № 30082019 ціна та оплата товару вказується в Доларах США і валюта контракту - Долар США. Відповідно до пункту 2.1 та 2.6, 3.1 контракту від 30.08.2019 № 30082019 ціна та оплата товару вказується в доларах США і валюта контракту Долар США. Відповідно до пункту 3.1.1 покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передплати, підтвердження чого відсутнє в МД та не надіслано додатково на вимогу митного органу. Пункт 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах CFR, або так як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 № 19ES5482. Також додатково надана копія МД країни відправлення містить розбіжності стосовно номеру рахунку-фактури зазначеному в МД поданій до митного оформлення.

На вимогу митного органу декларантом не подано наступні документи, а саме: 1) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, або інформація біржових організацій про вартість товару; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 4) витрати на транспортування.

Крім того, у митного органу наявна інформація щодо вартості подібного товару, яка суттєво відрізняється від заявленого декларантом рівня митної вартості. Таким чином, митну вартість товару скориговано та визначено за другорядним (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) методом на підставі інформації, наявної у митного органу, а саме митної декларації від 07.10.2019 р. № UA125010/2019/012447, відповідно до якої рівень митної вартості складає 1,1870 EUR/кг (числове значення митної вартості товару становить: 14300 кг*1,1870=16974,1 EUR). Попередні методи не застосовані з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу".

Не погоджуючись із законністю рішення відповідача про коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду із позовом про його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства: відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Так, статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (ч. 5 ст. 54 МК України).

Статтею 57 МК України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно із ч. 2 ст. 53 МК України є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи (ч. 3 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частинами 2 та 3 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч. 4 ст. 58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або піддягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені в цій статті. До митної вартості не включаються нижчезазначені витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема, витрати на транспортування після ввезення (ч. 11 ст. 58 МК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 59 МК України).

Так, судом встановлено, що при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість, виходячи саме з ціни, що зазначена в Інвойсі BFF 190013933 від 18.10.2019 р. на загальну суму 10153 евро.

Відповідач стверджує, що така ціна не відповідає дійсності, оскільки в митній декларації ціна зазначена в евро, в той час, як у контракті валюта зазначена долар США. Крім того відсутні докази оплати позивачем суми 10153 евро, як передбачено п. 3.1.1 контракту.

Із досліджених Контракту № 30082019 від 30.08.2019 року, рахунку-фактури (інвойс) № BFF 190013933 від 18.10.2019 року, судом встановлено, що п.3 контракту передбачено, що оплата кожної партії здійснюється в доларах США, в формі банківського переказу на рахунок продавця в наступному порядку, якщо інше не передбачено в рахунку (Інвойсі), покупець оплачує 100 % суми зазначеної в інвойсі у вигляді передоплати, згідно реквізитів продавця, зазначених в п.13 контракту. Інші умови оплати можуть вказуватись в Інвойсах щодо кожної окремої поставки. Отже, враховуючи, що в інвойсі BFF 190013933 від 18.10.2019 р. ціна товару зазначена в евро, то і позивачем правомірно зазначено ціну товару в митній декларації - 10153,00 евро.

Що стосується посилання відповідача, що пунктом 4.2 контракту передбачає поставку товару на умовах CFR або так, як передбачено в рахунку-фактурі, тим самим відрізняється від додатково наданої копії митної декларації від 19.10.2019 року 19ES5482, суд, зазначає, що рахунком фактурою (інвойс BFF № 190013933) від 18.10.2019 року передбачено поставку товару на умовах FCA.

Так, відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FCA продавець несе всі витрати до моменту поставки товару в розпорядження перевізника, після цього витрати на транспортування, страхування, пакування маркування несе покупець.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано митному органу довідку транспортно-експедиційних витрат від 23.10.2019 року № 104-19 відповідно до якої вбачається, що вартість перевезення вантажу від місця завантаження м.Альмерія (Іспанія) до м. Нова Каховка (Україна) складає 125000 грн. Також з довідки вбачається, що страхування вантажу не проводилось.

Таким чином, суд критично оцінює доводи відповідача, що подані позивачем документи містили розбіжності, які не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товару та відомостей щодо їх ціни, оскільки, як строк оплати за товар, так і розбіжності у валюті товару не є тими обставинами, які у розумінні положень МК України впливають на визначення митної вартості товару.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Отже, виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). При цьому, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Тобто, відповідно до норм Митного кодексу України митним органом при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Також на виконання вимог ч. 3 та ч. 6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа на вимогу податкового органу або за власним бажанням може подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.

Варто відмітити, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів митним органом можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Таким чином, перевірка та контроль правильності обчислення декларантом митної вартості належить до виключної компетенції митного органу. Втім, дані повноваження митних органів законодавчо обмежені, зокрема, у разі незгоди із задекларованою митною вартістю, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 04.09.2018 року у справі № 814/2659/16, від 24.01.2019 року у справі № 804/3893/17.

Беручи до уваги недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товарів за основним методом, суд вважає, що у відповідача не було підстав для використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Отже, відповідач не довів, що позивач повинен був сплатити за товар іншу суму ніж та, яка заявлена у якості митної вартості товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно із п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Як вбачається зі змісту графи 33 оскаржуваного рішення "за результатами проведеної консультації, митну вартість товару скориговано та визначено за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів) ст. 59 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу - товар № 1 МД № UA125010/2019/012447 від 07.10.2019 року. Рівень скоригованої митної вартості складає 1,1870 ЕUR/кг: (числове значення митної вартості товару становить: 14300x1.1870=16974.1 ЕUR. Попередні методи не застосовані з наступних причин: основний метод (вартість операції) - неподання усіх необхідних документів, які підтверджують митну вартість товару, невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу".

Проте вказана графа оскаржуваного рішення не містить інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості такого товару, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товару, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Як вбачається з рішення про коригування митної вартості, відповідачем використано наявної у митного органу МД № UA125010/2019/012447 від 07.10.2019 року. В той же час дослідженням даної МД встановлено, що нею визначено інші умови поставки, не вказано, за яким методом визначено митну вартість товарів у цій МД, а тому митним органом безпідставно відкориговано митну вартість товарів, поставлених позивачу за МД №UА508030/2019/007423.

Суд зауважує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, позивачем для оформлення товару за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження ціни товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості товару.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Відповідач не підтвердив належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у митного органу підстав для прийняття рішення митниці про коригування митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд задовольняє позовні вимоги ТОВ "Ніко-Юг" у повному обсязі.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у розмірі 3842,00 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд виходить з наступного.

Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Приписами ч. 1 ст. 143 КАС України передбачено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до приписів ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2).

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4)

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що стягнення (відшкодування) понесених стороною витрат на правничу допомогу відбувається, за умови доведення цією стороною понесення таких витрат, шляхом надання до суду відповідних доказів (квитанцій, платіжних доручень, тощо).

Натомість, суд зауважує, що ані позивачем, ані його представником не надано до суду доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10000,00 грн., яка на його думку підлягає стягненню.

Відтак, суд вважає, що стягненню підлягають сплачені судові витрати у розмірі 3842,00 грн., які підтверджуються платіжним дорученням № 4181 від 02.12.2019 року.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко -Юг" (, 74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Першотравнева, 50) до Чорноморської митниці Держмитслужби ( 73003, Херсонська область, м.Херсон, вул.. Гоголя, 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA508030/2019/000041/2 від 24.10.2019 року та картки відмови № UA508030/2019/00179 від 24.10.2019 року задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) від 24.10.2019 року № UA508030/2019/000041/2 про коригування митної вартості товарів.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, м. Херсон, вул. Гоголя, 13) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00179 від 24.10.2019 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко -Юг" (, 74900, Херсонська область, м.Нова Каховка, вул. Першотравнева, 50) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3842,00 (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Чорноморської митниці Держмитслужби ( 73003, Херсонська область, м.Херсон, вул. Гоголя, 13, ) шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Д.К. Василяка

кат. 108020200