Справа № 400/2582/19
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 січня 2020 року
Київ
справа №400/2582/19
адміністративне провадження №К/9901/1369/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Губської О.А., Соколова В.М.,
перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі № 400/2582/19 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач) звернулася до суду із позовом, де просила:
визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вакули І.А. по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору від 24 липня 2019 року ВП № 59637170;
зобов`язати головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Вакулу І.А. скасувати неправомірну постанову про стягнення виконавчого збору від 24 липня 2019 року ВП № 59637170.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року суд замінив первісного відповідача належним відповідачем Управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання незаконними дій по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору від 24 липня 2019 року ВП № 59637170 та про зобов`язання Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області скасувати неправомірну постанову про стягнення виконавчого збору від 24 липня 2019 року ВП № 59637170 відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року повернуто апелянту на підставі частини 4 статті 169 КАС України та частини 2 статті 298 КАС України.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верхового Суду із касаційною скаргою.
У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.
Перевіривши зміст оскаржуваних судових рішень, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції приходить до таких висновків.
Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Згідно з частиною 1 статті 13 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Частиною 1 статті 328 КАС України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Отже, законодавством визначено, що обов`язковою умовою для реалізації такою особою права на касаційне оскарження є перегляд судового рішення в апеляційному порядку.
Скаржником подано касаційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року. Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у справі № 400/2582/19 повернуто скаржнику.
Тобто рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року не було переглянуто в апеляційному порядку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 не переглядалося, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року.
У касаційній скарзі також визначено предметом оскарження ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року про повернення апеляційної скарги у справі № 400/2582/19.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року було залишено без руху апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року у зв`язку із несплатою судового збору.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказану ухвалу апелянтом було отримано 29 жовтня 2019 року, що підтверджується поштовим повідомленням.
Однак, станом на 29 листопада 2019 року апелянт не надав до суду документ про сплату судового збору.
За змістом пункту 1 частини 5 статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Відповідно до частини 2 статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За правилами пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, в установлений судом строк, вона повертається позивачеві.
Таким чином, оскільки апелянтом не виконано вимоги ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
При цьому, судом апеляційної інстанції роз`яснено, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного оскарження судового рішення суду першої інстанції у встановленому законом порядку.
Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу з підстав не усунення недоліків скарги, вірно застосував положення пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 298 КАС України, правильне їх застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення зазначених норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами 2, 3 цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом пункту 2 частини 2 статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія цієї норми поширюється, серед іншого, на ухвали судів апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині 3 статті 328 КАС України.
За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року та ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2019 року у справі № 400/2582/19 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько
О.А. Губська

В.М. Соколов
Судді Верховного Суду