Справа № 540/2624/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2624/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - Сонька В.В.,

представника відповідачів - Гордієнка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Систем" до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, Державної податкової служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

05.12.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Систем" (далі позивач, ТОВ "Оріон Систем") до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі ГУ ДПС у Херсонській обл., АРК та м. Севастополі), Державної податкової служби України (далі ДПС України), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 29.05.2019 року №1175636/40095014 про реєстрацію або про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.05.2019 року № 1;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 02.05.2019 року № 1 на суму 17 5023,00 грн., яка складена Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріон систем";

- стягнути з Головного управління ДПС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон систем" судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Вказані вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення комісії ДФС України про відмову у реєстрації податкової накладної від 02.05.2019 року № 1 в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято з порушенням вимог податкового законодавства, оскільки підприємством надано усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операції по заблокованій податковій накладній, а тому рішення про відмову у її реєстрації є необґрунтованим як нормативно, так і документально, що є підставою для його скасування та зобов`язання ДПС України зареєструвати вказану податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного отримання податковим органом.

Ухвалою суду від 06.12.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 20.12.2019 року.

19.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідачі заперечують проти задоволення позовних вимог, вважаючи оскаржуване рішення правомірним та таким, що скасуванню не підлягає. Представник відповідача зазначає, що передумовою для прийняття оскаржуваного рішення було зупинення реєстрації поданої ТОВ "Оріон Систем" податкової накладної від 02.05.2019 року № 1, яке відбулося відповідно до пп. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку", запропоновано позивачу надати пояснення та копії підтверджуючих документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН. На підтвердження проведеної господарської операції позивачем надано пояснення та копії документів, які не є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію вказаної податкової накладної.

Протокольною ухвалою від 20.12.2019 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання відкладено на 14.01.2020 року.

08.01.2020 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій не погоджується із висновками контролюючого органу, зазначеними у відзиві, вказує на те, що такі висновки не спростовують доводів, наведених у позовній заяві.

У підготовче засідання сторони з`явились, просили розглядати справу по суті одразу після закриття підготовчого провадження.

Відтак, суд керуючись приписами ч. 7 ст. 181 КАС України, вирішив закрити підготовче провадження та розпочати розгляд справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заяви по суті, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору, судом встановлені наступні обставини по справі.

ТОВ "Оріон Систем" зареєстровано як юридичну особу з 02.11.2015 року, основним видом господарської діяльності є будівництво житлових і нежитлових будівель (код за КВЕД 41.20), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Зареєстроване як платник податків та платник єдиного внеску з 02.11.2015 року.

На виконання умов договору підряду від 06.03.2019 року № 6/03-1, укладеного між позивачем, як підрядником, та ТОВ «Агро лекс», як замовником, а також Додатку № 1 (Технічне завдання) до вказаного договору, ТОВ "Оріон Систем" отримано грошові кошти в сумі 175023,00 грн. (у т.ч. ПДВ (20%) 29170,50 грн.) з призначенням платежу «виготовлення та монтаж металевих конструкцій» за договором № 6/03-1 згідно Акта виконаних робіт від 02.05.2019 року № 1, рахунку № 04 від 10.05.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням від 15.05.2019 року № 878, випискою по рахунку за 15.05.2019 року.

У відповідності до приписів ст. 187 ПК України, 02.05.2019 року позивачем складено за «правилом першої події», а саме згідно Акта виконаних робіт від 02.05.2019 року № 1, податкову накладну на загальну суму 175023,00 грн., у т.ч. ПДВ 29170,50 грн., яку засобами електронного зв`язку направлено до ДФС України для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

27.05.2019 року засобами електронного зв`язку позивач отримав від ДФС України квитанцію №1 про прийняття податкової накладної № 1 від 02.05.2019 р. та зупинення її реєстрації відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України, зазначивши "ПН/РК відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.".

28.05.2019 року позивачем направлено на адресу відповідача 1 повідомлення № 4 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. Окрім того, позивачем направлено таблицю даних платника податку від 28.05.2019 року з розкриттям кодів згідно УКТ ЗЕД на придбання та постачання товарів/послуг. Згідно рішення від 28.05.2019 року № 173926/40095014 податковий орган прийняв рішення про її врахування, проте згідно отриманої позивачем квитанції № 2, останній дізнався про відкликання таблиці.

29.05.2019 року Комісією ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації ( далі - Комісія ДФС України) прийнято рішення №1175636/40095014 про відмову у реєстрації податкової накладної № 1 від 02.05.2019 р. з підстав "з поданих платником документів для розблокування податкової накладної неможливо встановити дату виникнення податкових зобов`язань. Відповідно до наданого платіжного доручення зарахування коштів від покупця ТОВ «Агро лекс» (перша подія) було здійснено 15.05.2019 року, проте податкова накладна складена 02.05.2019 року, що суперечить п. 187 ст. 187.1 ПКУ.».

Скарга на дане рішення позитивних наслідків не мала.

У позовній заяві ТОВ "Оріон Систем" вказує на те, що ПН від 02.05.2019 року №1 складена з некоректним зазначенням загальної суми податкових зобов`язань у сторону завищення на суму 2486,91 грн. (у т. ч. ПДВ 497,38 грн.).

Враховуючи допущену помилку, 05.11.2019 року позивачем подана ПН від 15.05.2019 № 2 про проведення реєстрації податкових зобов`язань по операції за 15.05.2019 року на суму 2486,91 грн. (у т. ч. ПДВ 497,38 грн.). Згідно наданого до суду витягу з електронного кабінету платника податків, ПН від 15.05.2019 року № 2 контролюючим органом зареєстрована.

06.11.2019 року до ПН від 02.05.2019 року № 1 подано розрахунок коригування кількісних та вартісних показників на суму зменшення - 2486,91 грн. (ПДВ 497,38 грн.), яке прийняте контролюючим органом, однак відмовлено у коригуванні за квитанцією від 06.11.2019 року через відсутність зареєстрованої податкової накладної від 02.05.2019 року №1, що позбавляє позивача можливості виправити допущену помилку.

При вирішенні справи по суті суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Порядок №1246), пунктом 12 якого передбачено, що після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема на наявність підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 (далі по тексту - Порядок № 117).

Підпунктами 3, 4 пункту 13 Порядку № 117 зазначено, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

- критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

- пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 14 порядку № 117 визначено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, який включає в себе:

- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 21 Порядку №117, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

При цьому, форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН визначена Порядком № 117 (додаток 2 до Порядку), передбачає, що у разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано, повинні бути підкреслені.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідно до змісту квитанції № 1 від 27.05.2019 р., підставою для зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 02.05.2019 р. вказано її відповідність вимогам п. п. 1.6 п. 1 " Критеріїв ризиковості платника податків".

В ході розгляду справи, судом встановлено, що критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій передбачені у листі ДФС України від 21.03.2018 р. №959/99-99-07-18, який розміщено на веб-порталі ДФС України.

Сторонами не заперечується, що позивачем направлено пояснення та копії документів до зазначеної господарської операції.

Аналізуючи вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що наявність повноважень на здійснення моніторингу податкових накладних, зупинення їх реєстрації та прийняття подальшого рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого є прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Суд зазначає, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачі вчинили дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та приймали рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваних рішень.

Суд дослідив зміст квитанції, в якій мають бути вказані критерії ризиковості, виключно на підставі яких податковий орган здійснив зупинення реєстрації податкової накладної.

При здійсненні такої оцінки суд враховує, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України.

Натомість, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарської операції.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Вказане також пов`язується і з можливістю надання платником податків документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної.

Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 21 травня 2019 року у справах №620/3556/18, №815/2791/18, від 14 травня 2019 у справі №817/1356/18, від 22 квітня 2019 року у справі №2040/5445/18.

Відтак, суд вважає, що органи ДПС не мають права на застосування критеріїв ризиковості платника податків, визначених у листі ДФС України, як підстави зупинення реєстрації податкових накладних, що безумовно вказує на безпідставність зупинення реєстрації спірної податкової накладної позивача, як передумови прийняття відповідного рішення Комісії ДФС України.

Вказівка у спірних рішеннях на встановлення невідповідності в наданих первинних документах та даних, відображених у податковій накладній, а також на те, що з поданих документів неможливо встановити дату виникнення податкових зобов`язань є безпідставною, оскільки судом встановлено, що наведений недолік у квитанції № 1 про зупинення ПН не вказувався, при цьому податковим органом не витребовувався конкретний перелік документів, які на думку відповідача 1 були б достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Натомість, дослідження наданих первинних документів впродовж розгляду справи, доводить відсутність підстав для зупинення реєстрації податкової накладної та в подальшому відмови в її реєстрації.

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Водночас суд вказує, що здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Суд вважає, що у цій справі, контролюючий орган вийшов за межі своїх повноважень визначених ст. 201 ПК України, Порядку № 117 в межах розгляду питання щодо реєстрації податкових накладних, оскільки фактично перейшов у стадію проведення перевірки суб`єкта господарювання, надання оцінки господарським операціям та їх реальності, що може бути здійснено тільки в порядку визначеному главою 8 (перевірки) ПК України.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Як встановлено в судовому засіданні із пояснень сторін, та письмових доказів, основною причиною розбіжностей які стали підставою для прийняття спірного рішення стало те, що згідно платіжного доручення зарахування коштів від покупця ТОВ «Агро лекс» (перша подія) було здійснено 15.05.2019 року, проте податкова накладна складена 02.05.2019 року, що суперечить п. 187 ст. 187.1 ПКУ. Але, позивач на думку суду, обґрунтовано це пояснює тими обставинами, що ним у відповідності до приписів ст. 187 ПК України, 02.05.2019 року складено податкову накладну № 1 від 02.05.2019 року за «правилом першої події», а саме згідно Акта виконаних робіт від 02.05.2019 року № 1, яку засобами електронного зв`язку направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що зупинення ДФС України реєстрації спірної податкової накладної та в подальшому відмова комісії ДФС України в її реєстрації, вчинено відповідачами без наявних на це законних підстав та всупереч нормам Конституції України та Податкового кодексу України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення комісії ДФС України від 29.05.2019 р. №1175636/40095014 про відмову в реєстрації податкової накладної позивача від 02.05.2019 р. № 1 є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну Єдиному реєстрі податкових накладних, судом встановлено наступне.

Суд вказує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, що узгоджується з терміном " ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції.

Відповідно до пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 р., податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

Враховуючи, що в ході розгляду справи судом встановлено протиправність рішення комісії ДФС України від 29.05.2019 р. №1175636/40095014 про відмову в реєстрації податкової накладної позивача від 02.05.2019 р. № 1, тому вказане зумовлює Державну податкову службу України усунути всі негативні юридичні наслідки з відновленням платнику податків його правового становища, внаслідок прийняття комісією ДФС України протиправного рішення шляхом реєстрації податкової накладної № 1 від 02.05.2019 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного отримання Державною фіскальною службою України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідачами не доведено правомірність рішення прийняття комісією ДФС України рішення від 29.05.2019 р. №1175636/40095014 про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ "Оріон Систем" від 02.05.2019 р. № 1, а позивачем надано докази на підтвердження його протиправності, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Варто відзначити, що у прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд стягнути з відповідачів на його товариства судовий збір у сумі 960,50 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3842,00 грн.

Втім, з матеріалів справи вбачається, що судові витрати за подання позову складають 1921,00 грн. (платіжне доручення від 21.11.2019 року № 2664), за правничу допомогу 7684,00 грн. (платіжне доручення від 29.11.2019 року № 2690), у зв`язку із чим, суд при вирішенні питання про відшкодування понесених витрат на користь позивача виходить саме з наведених вище фактично понесених витрат.

Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як видно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру позивачем надано до суду: договір про надання правової (правничої) допомоги № 07/11-03 на суму 7684,00 грн., укладений 07.11.2019 року між позивачем в особі його керівника та Адвокатським об`єднанням «КОНСУЛ»; розрахунок вартості послуг правничої допомоги (Додаток № 1 до вказаного Договору); Акт здавання приймання виконаних робіт від 28.11.2019 року на суму 7684,00 грн.; платіжне доручення про сплату послуг з надання правничої допомоги в розмірі 7684,00 грн. від 29.11.2019 року № 2690; ордер про надання правничої допомоги від 03.12.2019 року серії ВТ № 1000345.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

У той же час, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Представником позивача надані докази, які у повній мірі відображають факт надання позивачу послуг з професійної правничої допомоги та оплату таких послуг в сумі 7684,00 грн. Суд вважає, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є співмірною зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому вартість такої послуги, а саме 7684,00 грн., в даному випадку є обґрунтованою.

Тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Враховуючи наведені норми, встановлені судом обставини, а також той факт, що позов товариства задоволено повністю, суд дійшов до висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме в розмірі 7684,00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат позивачу саме в зазначеному розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2664 від 21.11.2019 року. Відтак, понесений ТОВ "Оріон Систем" судовий збір підлягає відшкодуванню у наведеному розмірі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Систем" (, 73035, м. Херсон, вул. 10 Східна, 39) до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, 75), Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 29.05.2019 року №1175636/40095014 про реєстрацію або про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкової накладної від 02.05.2019 року № 1.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 02.05.2019 року № 1, яка складена Товариством з обмеженою відповідальністю "Оріон систем".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оріон Систем" судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. та 7684 (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн. витрат на правничу допомогу, шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 22 січня 2020 р.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 111010000