Справа № 420/2411/19
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/2411/19
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Танасогло Т.М.,

при секретарі Чугунові С.О.,

за участю позивача Розенберга В.В. та представника позивача - Казарновського О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги Приватного підприємства компанії «ФЛАЙ СЕРВІС» та Державної казначейської служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року (м Одеса, дата складання повного тексту рішення - 31.07.2019р.) по справі за адміністративним позовом Приватного підприємства компанії «ФЛАЙ СЕРВІС» до держави України в особі Державної казначейської служби України про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

23.04.2019 року Приватне підприємство компанія «ФЛАЙ СЕРВІС» (ППК «ФЛАЙ СЕРВІС») звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, в якому, з урахуванням уточнень, просило суд стягнути з держави України в особі Державної казначейської служби України грошові втрати в загальній сумі 605 928,48 грн., з яких 543 145,65 грн. - інфляційних втрат та 62 782,83 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням по справі №2а-608/08/1570, яке набрало законної сили, серед іншого, було стягнуто з ДКСУ на користь позивача грошові кошти у розмірі 380 502 грн., однак у зв`язку з тривалим невиконанням боржником цього рішення, позивачу фактично було заподіяну грошову шкоду, яку необхідно стягнути з держави України у вигляді ДКСУ.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року адміністративний позов ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо несвоєчасного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року по справі 2а-608/08/1570 в частині стягнення з Державного казначейства України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380 502 грн. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» компенсацію в розмірі трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року по справі 2а-608/08/1570 у сумі 62 782,83 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, представник Державної казначейської служби України 20.08.2019 року та представник ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» - адвокат Казарновський О.Л. 27.08.2019 року подали апеляційні скарги, в яких зазначили, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, відповідач просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2019 року та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, а позивач, в свою чергу, просив частково скасувати спірне рішення суду 1-ї інстанції в частині відмовлених позовних вимог та, відповідно, задовольнити їх.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи сторін та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для їх задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року по справі №2а-608/08/1570 адміністративний позов Розенберга В.В. до ДПІ в Приморському районі м.Одеси, Державної податкової адміністрації в Одеській області, Державного казначейства України про визнання рішення ДПІ в Приморському районі м. Одеси №43/17-2//11067 про застосування фінансових санкцій від 12.07.1999 року недійсним задоволено та, зокрема, стягнуто з Державного казначейства України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380 502 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року апеляційні скарги ГУ ДКСУ в Одеській області, ДПА в Одеській області, ДПІ в Приморському районі м. Одеси, Прокуратури Одеської області, ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» - залишено без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року по справі №2а-608/08/1570 - залишено без змін.

13.05.2013 року Одеським окружним адміністративним судом позивачу було видано виконавчий лист №608/08/1570 про стягнення з Державного казначейства України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380 502 грн.

Проте, ухвалами Вищого адміністративного суду України 11.04.2013 року та від 17.05.2013 року було відкрито касаційне провадження у адміністративній справі №2а-608/08/1570 та зупинено виконання постанови Одеського орудного адміністративного суду від 09.09.2011 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року у справі №2а-608/08/1570.

22.05.2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі №2а-608/08/1570 касаційні скарги Державної податкової служби в Одеській області, ППК «ФЛАЙ СЕРВІС», ДПІ в Приморському районі м. Одеси Одеської області ДПС та ГУ Державної казначейської служби України в Одеській області - залишено без задоволення а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року - залишено без змін.

Далі, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2017 року, задоволено заяву представника ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа по справі №608/08/1570. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 13.05.2013р. Одеським окружним адміністративним судом у справі №608/08/1570.

19.02.2018 року Державною казначейською службою України було отримано виконавчий лист №608/08/1570, на виконання якого, в жовтні 2018р. (т.б. в порядку черговості) було перераховано на розрахунковий рахунок ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380502 грн. трьома платежами від 25.10.2018р. та 31.10.2018р. (218069,47 грн., 141354,58 грн. та 21077,95 грн.).

Не погоджуючись з такою бездіяльністю відповідача щодо тривалого невиконання рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості та доведеності вимог та, відповідно, з неправомірної бездіяльності відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року №4901-VI.

Як передбачено ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) та ч.2 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (чинного на момент фактичної виплати), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

В свою чергу, як передбачено ч.1 ст.3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно п.3 розд.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом.

Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені ч.1 ст.2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.

Заборгованість погашається в такій черговості:

- у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

- у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

- у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

При цьому, відповідно до ч.4 ст.3 України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

Так, згідно п.1 «Положення про Державну казначейську службу України» (затв. Постановою КМУ від 15.04.2015р. №215), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою КМУ від 03.08.2011 року №845.

Згідно п.2 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Згідно з абз.1 п.25 Порядку №845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Відповідно до п.48 Порядку №845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Пунктом 49 Порядку №845 також закріплено, що у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з п.п.47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

Таким чином, з аналізу зазначених норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» від 03.08.2011 року №845, вбачається, що забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету здійснюється у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів, з передбачених бюджетних програм (певних бюджетних асигнувань), в порядку черговості.

Слід зазначити, що аналогічна правова позиція з цього спірного питання була викладена і Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові №826/9879/16 від 20.05.2019 року.

При цьому, згідно ч.ч.1,2 ст.5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 3-х місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в ч.4 ст.4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Аналогічні положення містяться і в п.50 Порядку №845, відповідно до яких, компенсація за порушення встановленого законом строку перерахування коштів нараховується за заявами стягувачів: Казначейством, якщо боржником є державний орган; державним виконавцем, якщо боржником є підприємство, установа, організація або юридична особа, зазначені в п.48 цього Порядку. Компенсація виплачується Казначейством на підставі рішення або постанови про виплату компенсації за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів за черговістю надходження таких заяв стягувачів та після погашення заборгованості за рішеннями суду відповідно до п.3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Як вбачається з матеріалів справи та вже зазначалось вище, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011р. по справі №2а-608/08/1570, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року, серед іншого, було стягнуто з Державного казначейства України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380502 грн.

Тобто, фактично, постанова суду, якою було стягнуто кошти набрала законної сили 14.03.2013 року.

Разом з тим, далі, ухвалами ВАС України 11.04.2013 року та від 17.05.2013 року було відкрито касаційне провадження по справі №2а-608/08/1570 та одночасно зупинено виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року у справі №2а-608/08/1570.

Таким чином, лише після розгляду по суті ВАС України 22.05.2017 року справи №2а-608/08/1570 та залишення без змін постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011р. (справа №2а-608/08/1570) та ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 року (справа №2а-608/08/1570), стало за можливе реальне стягнення коштів з держбюджету у розмірі 380 502 грн.

Однак, Державною казначейською службою України, на виконання отриманого 19.02.2018 року виконавчого листа від 13.05.2013 року №608/08/1570, в жовтні 2018р. було перераховано на розрахунковий рахунок ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380 502 грн., т.б. постанова Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року по справі №2а-608/08/1570 реально була виконання відповідачем лише тільки у жовтні 2018 року.

Отже, з зазначеного вбачається, що списання коштів у розмірі 380 502 грн. на користь позивача, у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та положень Порядку №845, мало відбутись у тримісячний термін після отримання виконавчого листа і лише після розгляду ВАС України справи №2а-608/08/1570, т.б. з 19.02.2018 року, однак ці кошти з об`єктивних причин були виплачені відповідачем лише тільки наприкінці жовтня 2018 року (через 8 місяців).

У зв`язку з зазначеним, судова колегія приходить до аналогічного, що і суд 1-ї інстанції висновку про порушення відповідачем термінів виконання рішення суду, а отже і про наявність усіх підстав для стягнення з Державної казначейської служби України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» компенсації в розмірі 3% річних за несвоєчасне виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011р. по справі 2а-608/08/1570.

При цьому, слід зазначити, що суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, з якого вбачається, що 3 відсотки річних за час затримки виконання постанови суду від суми 380502 грн. складають 62782,83 грн., оскільки відповідачем це розрахунок і дана суму жодним чином не оспорюється.

Також, судова колегія вважає за доцільне вихід судом 2-ї інстанції за межі позовних вимог задля ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача та визнання протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо несвоєчасного виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 09.09.2011 року по справі 2а-608/08/1570 в частині стягнення з Державного казначейства України на користь ППК «ФЛАЙ СЕРВІС» 380 502 грн.

Щодо вимог позивача щодо стягнення 543 145,65 грн. інфляційних втрат то, відповідно до ст.1 Цивільного кодексу України саме цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Враховуючи викладене, підстави виникнення цивільних прав та обов`язків між позивачем та відповідачем відсутні, а тому між позивачем та відповідачем не існують цивільні відносини, зокрема зобов`язального характеру, а тому норми Цивільного кодексу України, зокрема ті, що регулюють наслідки порушення зобов`язань, до спірних правовідносин, що виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, не застосовуються.

Аналогічна правова позиція з цього питання висловлена у постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15.

При цьому, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не передбачено такий вид компенсації за несвоєчасне виконання рішень суду як «інфляційні втрати».

Таким чином, за вказаних обставин судова колегія важає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для задоволення цих вимог позивача щодо стягнення з Державної казначейської служби України 543145,65 грн. інфляційних втрат.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційних скаргах доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, відповідно до ст.316 КАС України, залишає ці апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Приватного підприємства компанії «ФЛАЙ СЕРВІС» та Державної казначейської служби України - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 17.01.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

Т.М. Танасогло