Справа № 826/1785/16
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1785/16 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління МВС України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУ Національної поліції у м. Києві, МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві, Головного управління МВС України в м. Києві, Солом`янського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до ГУ Національної поліції у м. Києві, МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві, Головного управління МВС України в м. Києві, Солом`янського районного управління ГУ МВС України в м. Києві, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державної казначейської служби України про:

- зобов`язання МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві провести повний розрахунок, виплатити всі суми грошових коштів, які належать при звільненні з органів внутрішніх справ відповідно до наказу від 06.11.2015 №1019 о/с;

- стягнення з МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві на користь позивача грошові кошти - недоплачену позивачу суму за невикористану чергову відпустку за 10 місяців 2015 року в сумі 1745,35 грн. та відшкодування на час затримки (до прийняття рішення суду про стягнення) виходячи з середнього заробітку 4847,19 грн.;

- стягнення з МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві на користь позивача грошових коштів відшкодування за час затримки виплати неоспорюваної частини грошових сум (один місяць і двадцять днів), належних позивачу при звільненні з органів внутрішніх справ за наказом відповідно до наказу від 06.11.2015 у сумі 7974,40 грн.;

- стягнення з ГУ НП у м. Києві грошових коштів за відпрацьований робочий час за 07.11.2015 в сумі 157,97 грн.;

- стягнення з МВС України, Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві на користь позивача грошові кошти за завдану моральну школу в сумі 24000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, стягнено з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 85664,30 грн. (вісімдесят п`ять тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 30 копійок) - середній заробіток за час затримки виплати компенсації за дванадцять днів невикористаної відпустки та компенсацію за дванадцять днів невикористаної відпустки; стягнено з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 7711,55 грн. (сім тисяч сімсот одинадцять гривень 55 копійок) - середній заробіток за час затримки з виплати компенсації одноразової допомоги в зв`язку зі звільненням; стягнено з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 157,97 грн. (сто п`ятдесят сім гривень 97 копійок) - за виконання службових обов`язків 07 листопада 2015 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Решта сторін до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом ГУ МВС України в м. Києві від 06.11.2015 №1019 о/с майора міліції ОСОБА_1 старшого інспектора-чергового чергової частини штабу Солом`янського районного управління звільнено з 06.11.2015 згідно з пунктом 64 "г" (через скорочення штатів "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" у запас Збройних Сил України.

Позивач звернувся з заявою (вимогою про розрахунок) від 17.11.2015 до т.в.о. начальника управління поліції в Солом`янському районі ГУ НП у м. Києві, відповідно до якої повідомив, що за 2015 рік позивачу відпустка не надавалась у зв`язку з чим просив провести на підставі статей 47, 83, 116 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) розрахунок та повідомити про нараховані суми, що належать позивачу при звільненні.

Листом від 23.12.2015 №50/14139 Солом`янське РУ ГУ МВС України в м. Києві повідомило позивача, що в листопаді 2015 року нараховано та виплачено кошти в сумі 7747,83 грн., в тому числі: грошове забезпечення за 6 календарних днів листопада 2015 року - 872,68 грн.; премія за жовтень 2015 року - 2389,00 грн.; компенсація за невикористану відпустку - 3636,15 грн.; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 850,00 грн. Повідомлено про нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 43633,80 грн., яка буде виплачена при надходженні фінансування.

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.11.2015 по 31.12.2015 на рахунок позивача зараховано: 06.11.2015 - 806,65 грн; 01.12.2015 - 845,40 грн.; 11.12.2015 - 5778,12 грн.; 28.12.2015 - 42979,29 грн., призначення платежів - "зарахування на рахунок зарплати/пенсії".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значущі обставини, як виплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору (частина друга статті 117 КЗпП України).

Встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення або в разі його відсутності в цей день - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день ухвалення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Отже, право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу.

У відповідності до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі по тексту - Порядок № 100) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами п.3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

У відповідності до п.5 Порядку № 100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Зі змісту наведених норм вбачається, що на користь працівника, щодо якого мала місце несвоєчасність розрахунку при звільненні, підлягає стягненню сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні виходячи з кількості робочих днів протягом періоду такої затримки.

Як вбачається зі змісту наказу ГУ МВС України в м. Києві від 06.11.2015 №1019 о/с невикористана відпустка за 2015 рік становила 25 діб.

Наказом ГУ МВС України в м. Києві від 14.08.2018 №30 о/с внесено зміни до наказу ГУ МВС України в м. Києві від 16.11.2015 у частині звільнення зі служби в органах внутрішніх справ ОСОБА_1 відповідно до підпункту "г" (через скорочення штатів) пункту 64 "Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ" з 06.11.2015: цифри та слова "Невикористана відпустка за 2015 рік становить 25 діб. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні складає 17 років 10 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 06 місяців 04 дні, для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 17 років 10 місяців 26 днів", замінено на цифри та слова "Невикористана частина відпустки за 2015 рік становить 37 діб. Час служби в органах внутрішніх справ у календарному обчисленні складає 17 років 10 місяців 26 днів, у пільговому обчисленні 20 років 06 місяців 04 дні, час навчання в учбовому закладі до служби в органах внутрішніх справ - 02 роки 04 місяці 28 днів, вислуга років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби - 20 років 03 місяці 24 дні, загальний трудовий стаж - 29 років 10 місяців 00 днів".

За змістом довідки заступника голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в м. Києві від 22.08.2018 №1618 зазначено, що ОСОБА_1 звільнений з Солом`янського районного управління через скорочення штатів згідно з наказом від 06.11.2015 №1019 о/с, одноразова грошова допомога нарахована та виплачена у грудні 2015 за вислугою на день звільнення в календарному обчисленні 20 років 03 місяці 24 дні в сумі 43633,80 грн., компенсація за невикористану відпустку 25 діб 2015 року нараховано та виплачено в листопаді 2015 року в сумі 3636,15 грн.

Таким чином, позивачу у зв`язку зі звільненням не в повному обсязі було виплачено кошти за невикористану під час служби відпустку за 2015 рік, адже в наказі від 06.11.2015 №1019 о/с, який слугував підставою для розрахунку, зазначено 25 діб невикористаної відпустки, в той час як у наказі від 22.08.2018 №1618, яким внесено зміни до наказу від 06.11.2015 №1019, невикористана відпустка становить 37 діб.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за 12 діб невикористаної відпустки позивачу не нараховано та не виплачено компенсацію під час звільнення.

Зі змісту довідки від 22.08.2018 №1618 вбачається, що розрахунок компенсації за невикористану відпустку здійснювався, виходячи з суми середнього заробітку 145,45 грн. Доказів про отримані виплати за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористану відпустку, як це встановлено пунктом 2 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, представниками відповідачів не надано. Відтак компенсація за 12 днів невикористаної відпустки становить 1745,40 грн.?

Матеріали справи містять довідку від 29.12.2015 №17, видану Солом`янським РУ ГУ МВС України в м. Києві, відповідно до якої сума доходів позивача за вересень 2015 року - 4847,19 грн., за жовтень 2015 року - 4847,19 грн. З урахуванням календарних днів у вересні, жовтні 2015 року - 61 день, середньоденний заробіток становив 158,92 грн.

Отже, частина компенсації за 12 днів невикористаної відпустки в порівнянні із середньомісячною заробітною платою позивача, визначеною у відповідності до Порядку № 100, становить 3% ((1745,40 грн/12 міс=145,45 грн)/4847,19 грн = 0,03).

Беручи до уваги неістотність суми компенсації за 12 днів невикористаної відпустки в порівнянні із середньомісячною заробітною платою позивача, враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 04 квітня 2018 року по справі №524/1714/16-а, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосування принципу співмірності, у зв`язку з чим розмір відшкодування працівникові заробітку за час затримки розрахунку підлягає зменшенню.

Період затримки становить з 07.11.2015 (день наступний за днем звільнення) по 29.08.2018 (день ухвалення рішення суду першої інстанції) в календарних днях - 1026 днів. З урахуванням пропорційності невиплаченої позивачу при звільненні суми (1745,40 грн), середній заробіток за час затримки невиплати компенсації за 12 днів невикористаної відпустки становить - 163051,92 грн (158,92 грн х 1026 днів).

Враховуючи принцип справедливості та співмірності, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню підлягають кошти в сумі 4891,55 гривень (3% від суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку) та 1745,40 грн компенсації за 12 днів невикористаної відпустки, що разом дорівнює 6636,95 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки з виплати компенсації одноразової допомоги в разі звільнення.

Як було зазначено, листом від 23.12.2015 №50/14139 Солом`янське РУ ГУ МВС України в м. Києві повідомило позивача, що в листопаді 2015 року йому нараховано та виплачено кошти в сумі 7747,83 грн, в тому числі: грошове забезпечення за 6 календарних днів листопада 2015 року - 872,68 грн; премія за жовтень 2015 року - 2389,00 грн; компенсація за невикористану відпустку - 3636,15 грн..; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань - 850,00 грн Повідомлено про нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 43 633,80 грн, яка буде виплачена при надходженні фінансування. Згідно з випискою по картковому рахунку, доданої позивачем, 28.12.2015 на рахунок позивача зараховано 42979,29 грн.

Водночас, представником відповідачів не спростовано доводів позивача про виплату позивачу 28.12.2015 належної при звільненні суми. Виходячи з меж позовних вимог, ураховуючи період затримки з 07.11.2015 по 27.12.2018, підлягає задоволенню позовна вимога в частині стягнення на користь позивача 7711,55 грн. середнього заробітку за час затримки виплати компенсації одноразової допомоги в зв`язку зі звільненням, яка мала бути виплачена 07.11.2015 згідно з наказом від 06.11.2015 №1019 о/с.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 157,97 грн. за час виконання службових обов`язків 07.11.2015. Відповідно до плану розрахунку комплексного використання сил і засобів міліції, задіяних по охороні громадського порядку від 07.11.2015 затвердженого т.в.о. начальника Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві 07.11.2015 ОСОБА_1 заступив на чергування та отримав табельну вогнепальну зброю №2631, набої у кількості 16 штук. Враховуючи наведену обставину, суд вважає обґрунтованою вимогу про наявність підстав для виплати позивачу грошового утримання за 07.11.2015. Ураховуючи позовні вимоги, стягненню підлягає 157,97 грн.

Відповідно до наказу МВС України від 31.10.2015 №1321 "Про затвердження голів ліквідаційних комісій територіальних органів МВС по місту Києву" наказано утворити ліквідаційні комісії територіальних органів Міністерства внутрішніх справ у місті Києві (пункт 1); головам ліквідаційних комісій територіальних органів затвердити план заходів з ліквідації територіального органу та кошторис витрат, пов`язаних з роботою ліквідаційної комісії (підпункт 4 пункту 5).

Наказом МВС України від 28.09.2016 №994 "про внесення змін до наказу МВС від 30.10.2015 №1321 (зі змінами)" внесено зміни до пункту 2 наказу від 30.10.2015 №1321, відповідно до яких затверджено з 03.10.2016 затверджено заступника начальника ГУ НП у м. Києві Нечитайла В.О. головою комісії, в тому числі Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві. Голові комісії також наказано здійснити передбачені законодавством заходи з ліквідації територіальних органів як юридичних осіб.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з ліквідацією територіальних органів Міністерства внутрішніх справ у місті Києві, ліквідаційна комісія ГУ МВС України в м. Києві уповноважена на здійснення дій щодо фінансових виплат відповідно до статті 112 Цивільного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для її задоволення, адже негативні наслідки позивач пов`язує з його незаконним звільненням, що не є предметом спору. При цьому, позивача звільнено 06.11.2015, виплату коштів проведено в грудні 2015 року. Невиплачені суми, які встановлені судом в цьому рішенні, становили 157,97 грн. та 1745,40 грн., що не є достатньою підставою для висновку про завдання моральних страждань, які могли потягти пригнічений стан, сором, втрату спокою, погіршення психологічного стану.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління МВС України в м.Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року - змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини наступним чином:

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві на користь ОСОБА_1 6636,95 грн (шість тисяч шістсот тридцять шість гривні 95 копійок) - середній заробіток за час затримки виплати компенсації за дванадцять днів невикористаної відпустки та компенсацію за дванадцять днів невикористаної відпустки.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Є.О.Сорочко

суддя Є.В.Чаку