Справа № 160/5098/19
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/5098/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року (головуючий суддя Єфанова О.В.) в адміністративній справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі Відповідач), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.05.2019 року №.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року по справі №160/5098/19 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» до суду першої інстанції до суду першої інстанції було подано заяву щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19500,00 грн.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року по справі №160/5098/19 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» про стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19500 грн.

Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку (т. 2, а.с. 141-145).

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви Позивача відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що в доданому до заяви акті прийому-передачі наданих послуг від 18.10.2019 не зазначено конкретно розмір плати за кожну здійснену адвокатом дію, а зазначено лише загальну суму в розмірі 19500,00 грн., що унеможливлює оцінку співрозмірності та обґрунтованості заявленої Позивачем суми.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд апеляційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, додаткове рішення суду першої інстанції без змін (т. 2, а.с. 154-159).

В судовому засіданні представники Відповідача, кожен окремо, вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

Задовольняючи заяву Позивача про стягнення з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19500 грн. в адміністративній справі №160/5098/19, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи доказами в повній мірі підтверджується сума витрат Позивача на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі у розмірі 19500 грн.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або Третьою особою.

Згідно з ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 19500 грн. Позивачем до суду першої інстанції було надано:

- копію Договору про надання правової (правничої) допомоги від 08.02.2019 року №08/02-19/8 (т. 2, а.с. 117-119);

- копію додаткової угоди до договору про надання правової (правничої) допомоги від 28.05.2019 року (т. 2, а.с. 120);

- копію детального опису робіт (наданих послуг) від 18.10.2019 року (т. 2, а.с. 121);

- копію акту здачі-приймання наданих послуг 18.10.2019 року (т. 2, а.с. 122);

- копію рахунку-фактури №18/10/19 від 18.10.2019 року. (т. 2, а.с. 123);

- копію платіжного доручення №4379 від 21.10.2019 року на суму 19500 грн. (т. 2, а.с. 124).

Проаналізувавши вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представництво інтересів ТОВ «Ріал Істейт» у справі №160/5098/19 здійснював адвокат Тубольцева О.В., що здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3886 від 14.09.2018 року та є адвокатом в Адвокатському об`єднанні «Альянс».

Між Адвокатським об`єднанням «Альянс» та ТОВ «Ріал Істейт» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги від 08.02.2019 року №08/02-19/8.

Відповідно до пункту 3.1 вказаного договору за надання об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт щомісячно сплачує Об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою Сторін залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої Об`єднанням Клієнту у звітному місяці, та зазначається в акті здавання-приймання наданих послуг за звітний місяць, підписаному обома Сторонами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що з детального опису робіт (наданих послуг) 18.10.2019 року та акту здачі-приймання наданих послуг від 18.10.2019 року не можливо встановити кількість часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсяг наданих адвокатом послуг й виконаних робіт, оскільки вказані опис та акт містять лише:

п. 1 - перелік назв наданої правової допомоги із загальною вартістю в 15000 грн.;

п. 2 зазначення про участь адвоката у трьох судових засіданнях із загальною вартістю 4500 грн.

Зазначені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що Позивач належним чином документально не підтвердив та не довів загальну суму витрат, понесених останнім, на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі в розмірі 19500 грн., з огляду на відсутність в наданих останнім документах детального зазначення відповідних кількісних та якісних показників виконаних робіт (наданих послуг), за які безпосередньо здійснюється оплата.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції, з урахуванням співмірності витрат на правову (правничу) допомогу із обсягом складених адвокатом в межах цієї адміністративної справи документів, часу, витраченого адвокатом на надання таких послуг, а також на представництво інтересів у судових засіданнях, складність справи, ціни позову та значення справи для сторони, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн., зокрема:

- 4500 грн. за участь адвоката у трьох судових засіданнях в суді першої інстанції;

- 1500 грн. за підготовку та подання до суду першої інстанції адміністративного позову та додаткових пояснень.

Поряд із вищезазначеним, колегія суддів вважає, що посилання Відповідача на відсутність в кошторисі останнього видатків на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, як на підставу для відмови в стягнення таких витрат, є необґрунтованими та до уваги не приймаються, так як органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань (п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи не повно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення питання щодо розподілу судових витрат, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, однак зроблені судом першої інстанції висновки не в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, і тому додаткове рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 01 листопада 2019 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - задовольнити частково.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року по справі №160/5098/19 - скасувати.

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» про стягнення з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19500,00 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот) грн. - задовольнити частково.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Істейт» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 (шість тисяч) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

В іншій частині заяви - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 22 січня 2020 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов