Справа № 461/4942/19
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/4942/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Волошин Ю.П.,

з участю: представника позивача Винниченка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса проживання (реєстрації): Львівська обл., Самбірський р-н., с.Новосілки Гостинні) до Львівської митниці Державної фіскальної служби України (адреса місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1; ідентифікаційний код в ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову Львівської митниці ДФС від 15.05.2018 року про порушення митних правил у справі №2051/20900/18 від про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 8 500,00 гривень.

В обґрунтування заявленого позову вказує на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 8500,00 гривень. Вказану постанову вважає необґрунтованою та такою, що ухвалена з порушенням норм законодавства, без повного вивчення обставин правопорушення, оскільки, позивач ніколи не ввозив та не вивозив автомобіль Opel Vectra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща, а також інші автомобілі з тих причин, що в нього відсутні водійські права, а його паспортні дані були використані третіми особами без його відома, з метою вчинення незаконних операцій щодо перевезення автомобілів через кордон. Просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Подав до суду письмовий відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечує, вважає такий необґрунтованим та просить відмовити в його задоволенні відмовити, оскільки на момент ввезення позивачем транспортного засобу, митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортних засобів, а лише у водія, за умови не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною. Позивач не надав ні митниці, ні суду жодних документів на підтвердження того, що ним не ввозився вищевказаний транспортний засіб на митну територію України.

Враховуючи вимоги ч.3 п.2 ст.205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Враховуючи те, що матеріали справи містять обґрунтовані дані, які свідчать про поважність причин,які перешкоджали позивачу протягом визначеного КАС України строку реалізувати своє процесуальне право на оскарження постанови, вважаю за можливе поновити пропущений процесуальний строк.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №2051/20900/18 від 15 травня 2018 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500,00 гривень.

З даної постанови вбачається, що ОСОБА_1 08.10.2017 року через пункт пропуску « ОСОБА_2 Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN кузов № НОМЕР_2 , країна реєстрації Республіка Польща, в митному режимі «транзит» - без письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті транспортних засобів, на строк, передбачений нормами ст.95 МК України.

Згідно бази АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, інформація про вивезення з митної території України або поміщення в інший митний режим вказаного автомобіля станом на 28.03.2018 року відсутня.

Відповідно до статей 90, 95 МК України, транзитом визначається митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності для автомобільного транспорту - 10 діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб.

Частиною 1 ст.381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно глави 55 розділу XII МК України, поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов`язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов`язання про зворотне вивезення, застосування заходів гарантування тощо).

Згідно п.57 ч.1 ст.4 МК України, товари - будь-які рухомі речі, у т.ч. ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення).

У відповідності до ст.ст. 90, 93, 102 МК України та розділу 1 п.4 наказу ДМС України від 17.11.2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», вищевказаний автомобіль перебуває під митним контролем та до його переміщення повинні виконуватися наступні вимоги, а саме: перебувати у незмінному стані, крім природних змін; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у митний орган призначення до закінчення строку.

Таким чином, протягом визначеного ст.95 МК України 10-тидобового строку ОСОБА_1 повинен був вивезти з митної території України автомобіль марки «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN кузов № НОМЕР_2 .

За порушення строків, визначених ст.95 МК України, встановлена відповідальність, передбачена ст.470 МК України.

Так, частиною 3 ст.470 Митного кодексу України, передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексустроку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478,статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час судового розгляду справи представником позивача було надано заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.190 КК України (ч.1 ст.192 КК України), яку прийнято Мостиським ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області 29.03.2018 року щодо діянь невідомої особи, які мали умисний, корисливий мотив заволодіти закордонним паспортом позивача та оформити на ОСОБА_1 завезення на митну територію України легкового автомобіля шляхом обману та зловживання довірою та відповідь на адвокатський запит Регіонального сервісного центру МВС України у Львівській області від 11.09.2019 року, згідно якого, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 , дозволені категорії «С».

Відомості про хід кримінального провадження станом на день розгляду справи в суді відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому, перевізник зобов`язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст.192 МК України, до найближчого митного органу до завершення визначеного митницею строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки, та місцезнаходження товарів і транспортних засобів у випадку порушення строку транзиту внаслідок поломки транспортного засобу та його ремонту не звернувся.

При цьому, сам факт звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України за обставин, викладених у заяві про кримінальне правопорушення не підтверджує покликань позивача на наявність обставин непереборної сили, які перешкоджали йому вивезти транспортний засіб, адже згідно поданих митниці та суду документів видно, що останній звернуся до правоохоронних органів лише 29.08.2018 року, тобто більш, ніж через десять місяців після ввезення транспортного засобу, у той час коли факт ввезення позивачем на митну територію України зазначеного автомобіля в митному режимі транзит мав місце 08.10.2017 року.

Позивач не навів суду домтатніх аргументів, які саме непереборні обставини з часу 08.10.2017 року перешкоджали йому вчинити дії, передбачені статтями 95 та 192 МК України, а сааме: вивезти транспортний засіб за межі митної території України протягом десяти днів із дати ввезення такого чи повідомити найближчий митний орган про місцезнаходження транспортного засобу до завершення визначеного строку транзиту про обставини подій, у зв`язку з якими порушено ці строки. Більше того, всі документи надані позивачем датовані значно пізніше 10-тиденного строку визначеного законом.

Таким чином, на переконання суду, наданими позивачем документами не підтверджується факт відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, оскільки встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать про наявність підстав вважати, що ОСОБА_1 не доставив автомобіль до органу доходів і зборів призначення та перевищив встановлений МК України строк доставки транспортних засобів, що перебувають під митним контролем до органу доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб.

Відповідно до ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України,доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Згідно ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови.

За наведених обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, посилання позивача на мотиви заявлених позовних вимог, докази представника відповідача на спростування вимог позивача, беручи до уваги достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та їх зміст, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України є доведеною, а рішення про притягнення до відповідальності позивача прийнято на підставі дослідження усіх обставин справи, відповідно відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

За правилами ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що в ході розгляду справи встановлено відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що у задоволенні позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст.241-246, 286,288 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження.

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько