Справа № 360/3897/19
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року справа №360/3897/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Кочеткової А.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року (повне судове рішення складено 15 жовтня 2019 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/3897/19 (суддя в І інстанції Пляшкова К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області (далі - ГУ ДПС у Луганській області) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У в розмірі 37173,64 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 30.08.2019 позивач отримала від ГУ ДФС у Луганській області вимогу про сплату боргу від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У на суму 37173,65 грн.

На думку позивача, оскільки вона перебуває на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, яка на даний час триває, тому позивач на період проведення антитерористичної операції є звільненою від обов`язків зі сплати єдиного внеску та від відповідальності у вигляді застосування до неї штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов`язків платника єдиного внеску.

Підставою для такого звільнення є заява, яку позивачем 12.08.2019 подано до відповідача.

З огляду на викладене, позивач вважає вимогу від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Луганській області від 19 серпня 2019 року № Ф-Ф-441-У в сумі 28856,88 грн.

У задоволенні вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) в сумі 8316,77 грн. - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач перебувала на податковому обліку в ДПІ у м. Рубіжне Рубіжанського управління ГУ ДФС у Луганській області на спрощеній системі оподаткування як платник податків за основним місцем обліку, була зареєстрована у податковому органі платником єдиного внеску, як «фізична особа, яка отримувала доходи від підприємницької діяльності» з 24.05.2006 по 30.08.2019.

Згідно з обліковими даними інформаційної системи «Податковий блок» в інтегрованій картці з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 31.07.2019 за позивачем рахувалася заборгованість (недоїмка) з єдиного внеску на загальну суму 37173,65 грн., яка складається з нарахованих сум єдиного внеску, що підлягають обов`язковій сплаті згідно з Законом України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), за III квартал 2013 року у сумі 1194,03 грн, IV квартал 2013 року у сумі 1218,67 грн, І- IV квартали 2014 року у сумі 1267,95 грн за кожен квартал, за 2017 рік у загальній сумі 8448,00 грн, за І-IV квартали 2018 року у сумі 2457,18 грн за кожен квартал, за перший та другий квартали 2019 року у сумі 2754,18 грн за кожен квартал, а також залишок несплаченого боргу з єдиного внеску у загальній сумі 5904,07 грн (сальдо на 01.10.2013), що переданий з УПФУ в м. Рубіжне Луганської області. За таких обставин, на підставі частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI та Інструкції № 449 ГУ ДФС у Луганській області винесено вимогу про сплату боргу форми «Ф» від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У на загальну суму 37173,65 грн., яку направлено поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу платника податків ОСОБА_1 . Вимогу про сплату боргу отримано платником єдиного внеску особисто 30.08.2019.

Підстави для звільнення позивача від обов`язків платника єдиного внеску відповідно до пункту 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI відсутні, оскільки умовою для звільнення є сертифікат Торгово-промислової палати України, який є єдиним, належним та достатнім документом, що підтверджує настання для особи обставин непереборної сили (форс-мажору). Відповідного документа позивачем до контролюючого органу не надано.

Відповідач вважає, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов`язків, передбачених частиною другою статті 6 вказаного Закону.

Крім того, відповідач зауважує, що звільнення платників єдиного внеску від виконання обов`язків, передбачених Законом № 2464-VI, не звільняє контролюючи органи від обов`язку формувати та надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Позивач та його представник до апеляційного суду не прибули.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.

За даними витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) від 15.10.2019 № , позивач у період з 24.05.2006 по 30.08.2019 була зареєстрована, як фізична особа-підприємець, яка перебувала на обліку як платник єдиного внеску, в Рубіжанському управлінні ГУ ДФС у Луганській області, ДПІ у м. Рубіжне (арк. спр. 59-60).

Згідно з даними інтегрованої картки позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 станом на 31 липня 2018 року за позивачем обліковується недоїмка по сплаті єдиного внеску в сумі 37173,64 грн, яка утворилася за період з 30.09.2013 по 19.07.2019, у тому числі: вхідне сальдо від УПФУ в м. Рубіжне Луганської області від 30.09.2019 у сумі 6954,07 грн, залишок по сплаті якого - 5904,07 грн; за III квартал 2013 року - 1194,03 грн; IV квартал 2013 року - 1218,67 грн; І- IV квартали 2014 року - 1267,95 грн за кожен квартал; за 2017 рік - 8448,00 грн; за І-IV квартали 2018 року - 2457,18 грн за кожен квартал; І квартал 2019 року - 2754,18 грн; за ІІ квартал 2019 року - 2754,18 грн (арк. спр. 41-48).

ГУ ДФС у Луганській області сформовано та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У, в якій зазначено, що сума боргу позивача станом на 31.07.2019 становить 37173,64 грн, у тому числі, недоїмка - 37173,64 грн. (арк. спр. 11, 40).

Дослідженням копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення встановлено, що вимога про сплату боргу одержана особисто позивачем 30.08.2019 (арк. спр. 40).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Статтею 9 Закону № 2464-VI визначено таке:

- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) (частина п`ята);

- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку (частина сьома);

- платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма);

- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

З вищевикладеного слідує, що за загальними правилами орган доходів і зборів, у разі наявності недоїмки у платника єдиного внеску, надсилає такому платнику вимогу про сплату боргу.

Однак, особливістю даної справи є те, що на час виникнення спірних правовідносин - 2014-2019 роки, позивач перебував на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції, а тому норми Закону № 2464-VI необхідно застосовувати з урахуванням пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, відповідно до якого платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII) період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Згідно з абзацом 3 пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1669-VII перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція визначається Кабінетом Міністрів України.

Розпорядженнями Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та від 02 грудня 2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до яких, зокрема, віднесено місто Рубіжне та місто Сєвєродонецьк.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що на час формування спірних вимог про сплату боргу, позивач перебував на обліку як платник єдиного внеску в органах доходів і зборів, розташованих на території проведення антитерористичної операції. Відповідно, позивач є суб`єктом правовідносин, на якого поширюється дія положень пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI.

З огляду на дію зазначеної норми, судом встановлено, що позивач звільнявся від виконання обов`язків платника єдиного внеску, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період, починаючи з 14 квітня 2014 року, до закінчення антитерористичної операції.

Суд зауважує, що на час розгляду та вирішення даної справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався. Відповідно, у розумінні статті 1 Закону № 1669-VII проведення антитерористичної операції триває.

Оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) охоплює період, в якому позивач звільнена від виконання обов`язків платника єдиного внеску, суд дійшов висновку, що за цей період орган доходів і зборів не має повноважень формувати та направляти позивачу таку вимогу за період з 14.04.2014.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 812/505/17.

Крім того, слід зазначити, що спірна вимога органом доходів і зборів прийнята на підставі статті 25 Закону № 2464-VI, абзацом 2 частини першої якої визначено, що положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Оскільки, як вже вищевказано, позивач на період проведення антитерористичної операції звільнена від обов`язків платника єдиного внеску, орган доходів і зборів позбавлений можливості застосовувати заходи впливу та стягнення до такого платника за період її звільнення від виконання обов`язків, встановлених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI.

Наявність заборони у застосуванні до позивача заходів впливу та стягнення, визначених статтею 25 Закону № 2464-VI, за невиконання обов`язків платника єдиного внеску на період проведення антитерористичної операції, унеможливлює й формування та направлення позивачу вимоги про сплату боргу за цей період.

Твердження відповідача про відсутність у позивача сертифіката Торгово-промислової плати, що підтверджує настання для позивача обставин непереборної сили (форс-мажору), як на підставу для відмови у задоволенні вимог позивача, суд вважає необґрунтованими та відхиляє, оскільки пунктом 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, який є спеціальною нормою у даних правовідносинах, надання такого сертифікату не вимагається.

Судом також встановлено, що позивачем засобами поштового зв`язку подано до Рубіжанської ДПІ ГУ ДФС у Луганській області заяву про звільнення від виконання обов`язків платника єдиного внеску від 12 серпня 2019 року, яку згідно з відміткою у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення одержано контролюючим органом 15 серпня 2019 року (арк. спр. 14-16).

З огляду на зазначене, судом встановлено, що позивачем дотримано всіх необхідних умов для звільнення від обов`язків платника єдиного внеску на період антитерористичної операції, розпочатої згідно з Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

З вищеописаних доказів судом встановлено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У охоплює період, в якому позивач звільнена від виконання обов`язків платника єдиного внеску, а саме за період І-IV квартали 2014 року, 2017-2018 роки, І-ІІ квартали 2019 року. Відповідно, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 19.08.2019 № Ф-Ф-441-У на суму недоїмки 28856,88 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд вважає хибними твердження відповідача, що недоїмка позивача по сплаті єдиного соціального внеску, що виникла за І квартал 2014 року, не охоплюється періодом проведення антитерористичної операції та, відповідно дією пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI, з огляду на таке.

Як вже вищевказано, відповідно до пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI платники єдиного внеску звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, до яких, серед іншого, віднесений й обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати єдиний внесок.

У свою чергу, за приписами частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI платник зобов`язаний сплатити єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Тобто, обов`язок по сплаті єдиного внеску, нарахованого за І квартал 2014 року, мав бути виконаний позивачем до 20 квітня 2014 року. Проте, через початок проведення антитерористичної операції з 14 квітня 2014 року, цей обов`язок позивача відповідно до пункту 9-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2464-VI відтермінований до закінчення антитерористичної операції та, відповідно, на час формування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) ще не настав.

За висновками місцевого суду, в іншій частині спірна вимога охоплює період, в якому позивач не звільнялася від виконання обов`язків платника єдиного внеску у період з 30.09.2013 по 13.04.2014.

Згідно з даними інтегрованої картки платника податків сума боргу позивача за період з 30.09.2013 по 30.04.2014 складала 9366,77 грн, у тому числі: передана від УПФУ в м. Рубіжне Луганської області від 30.09.2019 заборгованість у сумі 6954,07 грн, за ІІІ квартал 2013 року - 1194,03 грн, IV квартал 2013 року - 1218,67 грн. Протягом 2016-2017 років позивачем погашено заборгованість по сплаті єдиного внеску на суму 1050,00 грн, яку зараховано контролюючим органом у порядку календарної черговості виникнення боргу, тобто на погашення заборгованості, переданої від УПФУ в м. Рубіжне Луганської області від 30.09.2019, залишок переданої заборгованості - 5904,07 грн. Таким чином залишок заборгованості по сплаті єдиного соціального внеску, що облікований за позивачем до 14 квітня 2014 року та включений до спірної вимоги, складає 8316,77 грн.

Рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає постанова місцевого суду лише в частині, в якій задоволена частка позовних вимог. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Луганській області - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 360/3897/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 21 січня 2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук