Справа № 420/4221/19
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4221/19
Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Косцової І.П.,

суддів - Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.

за участі секретаря - Стефанцевої Ю.П.

апелянта - ОСОБА_1

представника апелянта - Дмітрієва Р.Б.

представника відповідача - Панчошака О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - ГУНП в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу ГУНП в Одеській області від 30.10.2018р. №3738 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВЕП ГУНП в Одеській області" щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби рядового поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Одеській області від 21.11.2018р. №1763 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію";

- поновити його на раніше займаній або рівнозначній посаді;

- стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані накази є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті передчасно, за відсутності судового вироку у кримінальній справі, без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин, встановлення причин і умов вчинення дисциплінарного проступку, вини, ступеня тяжкості, розміру заподіяної шкоди. Також вважає, що під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія не врахувала характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини що пом`якшують відповідальність, попередню поведінку, ставлення до служби тощо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив із того, що поведінка позивача як поліцейського суперечила загальним принципам співробітників органів поліції та призвела до негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів, отже підстави для задоволення позову відсутні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення останнім норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалене у справі рішення та постановити нове про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті рішення у справі не врахував, що затримання особи за вчинення кримінального правопорушення чи злочину, повідомлення їйпро підозру не є доказами винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки такі факти мають індивідуальний характер та мають встановлюватись судовим рішенням у кримінальній справі, яке на дату прийняття оскаржуваних наказів було відсутнє.

Зауважив, що затриманий ним громадянин ОСОБА_2 добровільно написав заяву про надання дозволу на проникнення поліцейських у власне помешкання з метою отримання документів, що підтверджують його особу, водночас обов`язок доставляння затриманої особи до відділу поліції та складання протоколу затримання не виконано через затримання позивача правоохоронними органами.

Водночас, відсутність в його діях ознак кримінального правопорушення підтверджується поясненнями затриманої особи, а також висновками експертів від 25.01.2019 року та від 18.02.2019 року. Вказані вище обставини свідчать, що позивач не має жодного відношення а ні до виявлених наркотичних речовин, а ні до грошових коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУНП в Одеській області зазначило, що суд першої інстанції об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до спірних правовідносин належні норми матеріального та процесуального права. Зроблені висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені належними доказами у зв`язку з чим просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, судове рішення без змін.

Фактичні обставини справи.

Рядовий поліції ОСОБА_1 з 20.09.2017 р. по 23.11.2018 р. проходив службу в Національній поліції України на посаді оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУ НП в Одеській області.

20 вересня 2018 р. був затриманий слідчим прокуратури Одеської області за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України з наступним врученням письмового повідомлення про підозру.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.09.2018р. до затриманого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу у сумі 1 999 870 грн.

12 жовтня 2018р. ГУНП в Одеській області прийнято наказ №3552 про призначення службового розслідування за фактом затримання працівників ВПН ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000462 від 17.11.2017р. (том 1 а.с. 71-72).

За висновком службового розслідування від 22.10.2018 року рекомендовано звільнити оперуповноваженого 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУ НП в Одеській області рядового поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції (а.с.91-96).

Пунктом 2 наказу ГУНП в Одеській області від 30.10.2018р. №3738 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників ВНП ГУНП в Одеській області» на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (а.с.97-101).

Наказом ГУНП в Одеській області №1763о/с від 21.11.2018р. позивача звільнено зі служби в поліції з 23.11.2018р. за п.6 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.28).

Законність наведених вище наказів є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, виходячи з наступного.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч.ч.1.2 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

За приписами ч.1 ст.64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові.

Згідно з п.п. 6, 10 ст.77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

В свою чергу, відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII, (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно із ст.11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Правила етичної поведінки поліцейського затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179.

Відповідно до п.1 розділу ІІ вказаних Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з поліції став висновок службового розслідування відповідача за фактом затримання працівників ВПН ГУНП в Одеській області в рамках кримінального провадження №0000462, яким встановлено порушення позивачем службової дисципліни, що виразилося у не виконанні вимог ч.1 ст. 8, п.п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч.ч. 3,5 ст. 208, ч.1 ст. 210, ч. 2 ст. 234, ч.2 ст. 237 КПК України, Присяги поліцейського, а саме: не здійснення обшуку затриманої особи, не складення протоколу про затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, не доставлення затриманої особи до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, безпідставне проведення огляду квартири, вступ в неділові стосунки з затриманим, вимагання та отримання неправомірної вигоди за не притягнення до кримінальної відповідальності, що в подальшому набуло суспільного резонансу та негативно вплинуло на формування громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції, рівня довіри населення до поліції (том 1 а.с.91-97).

Так, в ході службового розслідування було встановлено, що у вересні 2018 року старший оперуповноважений 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 отримав інформацію про особу на ім`я Валентин, мешканця м. Вознесенськ, який на території міста Одеси займається збутом психотропних речовин.

У подальшому, 20.09.2018 року під час проведення заходів з відпрацювання території обслуговування ОСОБА_3 , спільно з оперуповноваженим 3-го міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області рядовим поліції ОСОБА_1 біля будинку № 12 по вулиці С. Ядова в м. Одесі виявили та затримали за підозрою у скоєнні злочину, а саме, у незаконному зберіганні наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, громадянина України ОСОБА_5 , 1984 р . н., однак, в порушення вимог вище перелічених правових актів, обшук затриманої особи не здійснили, протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, не склали, затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування не доставили.

Більш того, виявивши інформацію про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , у порушення п. 5 розділу II Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, чергову частину органу поліції негайно не повідомили.

Після чого зазначені працівники на автомобілі «Тойота Камрі», реєстраційний номер НОМЕР_1 , доставили затриманого гр. ОСОБА_5 до місця мешкання за вказаною останнім адресою: АДРЕСА_3 , де в порушення вимог ч. 2 ст. 234, ч. 2 ст. 237 КПК України провели огляд квартири.

Через деякий час, при виході на вулицю, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 були затримані слідчим прокуратури Одеської області в рамках кримінального провадження №0000462 за підозрою у одержанні неправомірної вигоди за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої процесуальної дії, з використанням наданого службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Під час службового розслідування також встановлено, що 23.07.2018р. відносно рядового поліції ОСОБА_1 складено адміністративний протокол БД/75563 за порушення ст. 124 КУпАП та постанову ВР/81471 за порушення ч. 1 ст. 126 КУпАП, якою накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн., однак про притягнення до адміністративної відповідальності рядовий поліції ОСОБА_1 безпосередньому керівнику не доповів, у зв`язку з чим службове розслідування за вказаним фактом проведено не було.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, наведені вище обставини дають підстави для висновку, що обраний ОСОБА_1 спосіб (метод) реалізації оперативно-розшукової діяльності свідчить про наявність в його діях порушення службової дисципліни, адже проведення оперативних дій здійснювалось останнім всупереч вимог КПК України.

Колегія суддів зазначає, що встановлена в ході службового розслідування поведінка позивача, як поліцейського, суперечила загальним принципам співробітників органів поліції та призвела до негативної суспільної думки населення щодо органів правопорядку, які у відповідності до своїх службових обов`язків повинні неупереджено дотримуватись законодавства України, в тому числі щодо морально-етичних принципів.

Поряд з цим судова колегія вважає сумнівними доводи апелянта щодо мети проникнення у помешкання затриманої особи (отримання документу, що посвідчує особу), оскільки кримінально процесуальний закон передбачає інший порядок встановлення затриманої особи без проникнення в її жило.

З приводу обставин, які нібито позбавили ОСОБА_1 можливості вчасно доставити затриману особу до найближчого підрозділу органу досудового розслідування, судова колегія зазначає, що причиною їх настання стало безвідповідальне відношення поліцейських до вимог кримінально процесуального закону, які замість доставки затриманої особи до підрозділу органу досудового розслідування, з сумнівних підстав привезли її за місцем проживання, проникли до помешкання затриманої особи.

З приводу доводів апелянта про відсутність обвинувального вироку суду, яким би його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, а, відповідно, і відсутність підстав для його звільнення зі служби в органах поліції, судова колегія зазначає, що кримінальне провадження, яке проводиться відносно ОСОБА_1 , не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення.

Водночас, встановлені в ході службового розслідування факти грубого порушення позивачем вимог КПК України, службової дисципліни та етично-моральних норм при виконанні службових обов`язків, що повною мірою знайшло свого підтвердження під час розгляду даної справи в суді першої та апеляційної інстанцій, свідчить про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, відповідальністю за який є звільнення зі служби.

Отже, застосований до позивача вид дисциплінарного стягнення у формі звільнення з органу поліції прийнято відповідачем внаслідок повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, із встановленням причин і умов вчинення дисциплінарного проступку, вини, ступеня тяжкості та розміру заподіяної шкоди.

Крім цього судова колегія враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваних наказів відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні підстави для визнання протиправними та скасування спірних наказів.

Враховуючи, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Косцова І.П.
Судді Осіпов Ю.В. Скрипченко В.О.
Повне судове рішення складено 17.01.2020 року.