Справа № 560/2755/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2755/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

20 січня 2020 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року (рішення ухвалено у м.Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про скасування відмови та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради в якому просив: - скасувати відмови Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради від 04.09.2019 у знятті з реєстрації місця проживання неповнолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 та у реєстрації її місця проживання в квартирі АДРЕСА_2 ; - зобов`язати Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради зняти з реєстрації місця проживання неповнолітню доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_1 та зареєструвати її місце проживання у квартирі АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що перебував у шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано 15.06.2011, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду по справі №2/2218/2686/11. Позивач звернувся до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради для перереєстрації місця проживання молодшої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, з квартири АДРЕСА_1 по місцю постійного проживання у квартирі АДРЕСА_2 і отримав відмову. Підставою для відмови відповідачем зазначено ст.9-1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №207 від 11.12.2016 року, ст.29 ЦК України, ст.ст.160,161,162 Сімейного Кодексу України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити так як вважає відмову Відповідача протиправною.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 та зареєструвати її у квартирі АДРЕСА_2 без письмової згоди одного з законних представників (матері) не є можливим, оскільки не було подано усіх необхідних документів для зняття з реєстрації особи, чиї інтереси представляє позивач.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04 вересня 2019 року у відділ реєстрації місця проживання було подано прийняту адміністратором Центру надання адміністративних послуг Хмельницької міської ради заяву ОСОБА_1 щодо зняття з реєстрації місця проживання його малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 та реєстрації її у квартирі АДРЕСА_2 .

За результатами розгляду вказаної заяви відділом реєстрації місця проживання відмовлено у знятті з реєстрації та у реєстрації місця проживання, оскільки не було подано усіх необхідних для вчинення дії документів (відсутня згода матері малолітньої дитини на зняття та реєстрацію її за іншою адресою).

Позивач не погоджуючись з рішенням щодо відмови у знятті з реєстрації та у реєстрації місця проживання звернувся до суду з відповідним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було подано разом з заявами про зняття з реєстрації місця проживання та про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини поданих в інтересах його дочки ОСОБА_2 згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини матері останньої чи рішення суду або рішення органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким у позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Частиною 3 ст.29 ЦК України встановлено, що місцем проживання особи від 10 до 14 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України).

Отже, місце проживання дитини має бути місцем проживання її батьків або одного з них.

Як визначено частиною 1 та 2 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Крім того, приписами ст.156 Житлового кодексу України передбачено право на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей, без згоди інших співвласників житлового приміщення.

Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі - Закон №1382-IV) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Відповідно до статті 6 Закону №1382-IV, Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Згідно статті 7 Закон №1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною 11 статті 6 цього Закону.

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

За приписами стаття 9-1 Закону №1382-IV, орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Відповідно до статті 10 Закону №1382-IV, правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. N 207 відповідно до статті 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" затвердив: Правила реєстрації місця проживання; Порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру.

Ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів (пункт 1 Правил).

Відповідно до п.18 Правил №207, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає, зокрема: заяву за встановленою формою; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу); документи, що підтверджують: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи; заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

У разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання особи інші документи.

Згідно пункту 26 Правил, у разі подання заяви представником особи, крім зазначених документів, додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли заява подається законними представниками малолітньої дитини - батьками (усиновлювачами).

Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

У разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до пункту 11 Правил №207, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для зняття з реєстрації та реєстрації місця проживання дитини з одним із батьків, яка не досягла 14 років, законодавство вимагає подання письмової згоди другого з батьків у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами, крім випадків коли місцезнаходження дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування. При цьому, вказаними нормами не встановлено форму письмової заяви про згоду.

Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року № 44/25, ратифікованої Постановою ВР України від 27.02.1991 року №«789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства».

Відповідно до статті 18 вказаного Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції "Про права дитини", пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були наявні правові підстави для прийняття рішень щодо відмови у реєстрації місця проживання та відмови у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 20 січня 2020 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.