Справа № 340/849/19
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2020 року м. Дніпросправа № 340/849/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (правонаступник Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року (суддя суду 1 інстанції Бригей Р.І.) по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Державної казначейської служби України, в якому просив:

- встановити протиправною бездіяльність відповідача, в особі начальника Проценко А.Л., у виконані обов`язку, покладеного законодавством щодо забезпечення повного, фактичного і всебічного виконання судового рішення, вимог визначених ст.129-1 Конституції, ст.ст.6,13 Конвенції ОПСЛ в ігнорування вимог ст. 6 Конвенції ОПСЛ, практики Європейського суду у справі пілотного рішення «Іванов проти України» №40450/04 від 15.10.2009, ст.ст. 1,3,9,124,129 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, ст.ст. 14,370 КАС України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в ході реалізації судового рішення П/811/278/14 від 21.03.2014;

- встановити порушення вимог ст.ст.124,129,129-1 Конституції України, ст.ст,6,13, ст.1 Протоколу І Конвенції ОПСЛ, вимог Закону України «Про виконавче провадження», розумних, граничних строків в ході реалізації судового рішення №П/811/278/14 від 21.03.2014, які покладені законодавством на відповідача;

зобов`язати відповідача в особі начальника Проценко А.Л., переглянути звернення позивача від 18.12.2018 та надану безвідповідальну відповідь №15997/02.1-26 від 29.12.2018 та вчинити дії направлені на виконання вимог, покладених ст.ст.2,15,18 Закону України «Про виконавче провадження» щодо ефективного, своєчасного і повного виконання постанови суду №П/811/278/17 від 21.03.2014;

- стягнути за рахунок держави через Державну казначейську службу на його користь спричинену моральну шкоду в сумі 20000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач не виконує в

примусовому порядку судове рішення від 21 березня 2014 року у справі №П/811/278/14, оскільки не звертається до суду із заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадження. Зауважує, що вказане судове рішення не виконуються впродовж 4 років, що спричинює йому моральні страждання через невизначеність та несправедливість, а бездіяльність управління виконавчої служби, змушує оскаржувати вказані дії відповідача у судовому порядку.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області щодо звернення до суду з поданням про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні №49645498, яке відкрито на підставі виконавчого листа Кіровоградського окружного адміністративного суду, котрий видано за постановою від 21 березня 2014 року у справі №П/811/278/14. Зобов`язано Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області звернутися до суду з заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні №49645498. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на користь позивача моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за своїм змістом, скарга позивача від 18 грудня 2018 року на бездіяльність виконавчої служби щодо невиконання рішення суду, по суті є заявою про заміну сторони виконавчого провадження. А не звернення відповідача до суду про заміну сторони виконавчого провадження, за вказаною скаргою (заявою) позивача, є протиправною бездіяльністю. Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення маральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що виконавче провадження триває 3 роки та 10 місяців. Виконавча служба не виконала обов`язок стосовно роз`яснення позивачу права, реалізація якого потребувало виконання рішення суду. Відповідачем допущено бездіяльність стосовно звернення до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження та тричі приймала рішення про закінчення виконавчого провадження,незаконність яких встановлена судом. Протиправні рішення та бездіяльність відповідача безумовно спричинили моральні страждання позивачу. Заявлена сума відшкодування моральної шкоди прийнята з урахуванням обставин справи (тривалістю виконавчого провадження і кількістю порушень, які допущено відповідачем).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області не може виступати відповідачем у справі, оскільки він є структурним підрозділом, а не органом державної виконавчої служби.

Скаржник наголошує, що держаний виконавець може звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, саме після отримання заяви від сторони виконавчого провадження, однак така заява від ОСОБА_1 не надходила.

У відповіді від 29.12.2018 за № 15997/02.1-26, на звернення ОСОБА_1 , останньому роз`яснювалося право на звернення із заявою до державного виконавця щодо заміни сторони у виконавчому провадженні.

Також, відповідач вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, в мотивувальній частині рішення не обґрунтував в чому саме полягала моральна шкода, не навів доказів, якими вона підтверджується, не вказав причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та заподіянню шкоди, а також не зазначив міркування щодо розміру моральної шкоди.

В судовому засіданні представники відповідача підтримують вимоги апеляційної скарги. Надали суду пояснення ідентичні з доводами викладеними в апеляційній скарзі.

Позивач в судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказуючи на її безпідставність та просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Кіровоградським окружним адміністративним судом ухвалено рішення 21 березня 2014 року у справі № П/811/278/14 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Кадастрового реєстратора головного Управління Держземагенства в Кіровоградській області правонаступником якого є Управління Держземагенства в Кіровоградському районі Кіровоградської області, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправними дії, визнання недійсним запису в державний реєстр кадастрового номеру та зобов`язання вчинити дії.

08 вересня 2015 року Кіровоградським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист, згідно якого Управління Держземагенства в Кіровоградському районі Кіровоградської області зобов`язано вчинити дії щодо скасування у реєстрі та Поземельній книзі на земельну ділянку з кадастровим № :185:0030 запису про державну реєстрацію. (Том 1, а.с. 54)

Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області розглянута заява стягувача від 14 грудня 2015 року, за результатами якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 49645498 щодо примусового виконання виконавчого листа № П/811/278/14 виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом. (Том 1, а.с. 57)

За невиконання без поважних причин рішення суду за виконавчим листом у справі П/811/278/14, Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області накладено на боржника стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 грн., про що винесено постанову від 25 грудня 2015 року. (Том 1, а.с. 59)

Управління Держгеокадастру у Кіровоградському району Кіровоградської області, листом від 22 грудня 2015 року 32-28-99.2-3081/15-15, повідомило виконавчу службу, що не має технічної можливості скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та видали її з Державного земельного кадастру.

Також, зазначило, що в частині наданих їм повноважень, Управління вважає рішення суду виконаним в строк. (Том 1 а.с. 62)

Крім того, до вказаного листа долучено копію листа № 22-28-99.2-3041/15-15 від 21.12.2015 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, в якому просить виконати рішення суду в цій частині. (Том 1 с.а. 63)

Постановою від 16 січня 2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, за невиконання рішення суду за виконавчим листом П/811/278/14 повторно накладено штраф. (Том 1 а.с. 65)

Разом з тим, 16 січня 2016 року виконавча служба звернулася до Кіровоградського відділу поліції ГУНП України в Кіровоградській області про притягнення боржника до кримінальної відповідальності за статтею 382 Кримінального кодексу України.

Також, 16 січня 2016 року Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. (Том 1 а.с. 69)

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 вересня 2016 року, скасовано постанову від 16 січня 2016 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №П/811/278/14. (Том 1, а.с. 70-73, 166-168)

Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 20 жовтня 2016 року відновлено виконавче провадження. (а.с.95)

Виконавчий орган, в листопаді 2016 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення (Том 1 а.с. 74-78), однак судом, ухвалою від 26 січня 2017 року, відмовлено у задоволенні заяви. (Том 1 а.с. 79-80)

Відділом примусового виконання рішень, 22 листопада 2016 року отримано лист 32-28-99.2-5269/15-16 надісланий Управлінням Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області, в якому повідомлено, що ведення Державного земельного кадастру здійснюється за вимогою програмного забезпечення Національної кадастрової системи, адміністратором якого є ДП «Центр Державного земельного кадастру» (м. Київ). Управлінням не може бути виконано рішення суду, оскільки земельна ділянка з кадастровим номером :28:185:0030 може бути видалена з НКС тільки після погодження центрального апарату Центру ДЗК. (Том 1, а.с. 81)

Відділ примусового виконання рішень звернулося листом № 5639 від 16.03.2017 до Центру Державного земельного кадастру з проханням посприяти у вирішенні питання щодо виконання судового рішення. (Том 1, а.с. 82)

Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» надало відповідь від 24 березня 2017 року, в якій повідомило виконавчу службу, що порушені ними питання щодо виконання рішення суду не відноситься до їх компетенції, оскільки внесення відомостей до реєстру і виправлення помилок у ньому відноситься до виключної компетенції державних кадастрових реєстраторів центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері земельних відносин. (Том 1, а.с. 83-84)

Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області звернувся до Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області, 14 квітня 2017 року, з вимогою про виконання виконавчого листа № П/811/278/14 виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом та зобов`язав повідомити про результати впродовж трьох днів. (Том 1 а.с. 85)

17 травня 2017 року відділ примусового виконання рішень отримало відповідь Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 25 квітня 2017 року 8-11-0.221-4270/2-17, в якій зазначено, що за даними Державного земельного кадастру власником земельної ділянки з кадастровим номером :28:185:0030, площею 0,0064 га є Кіровоградська міська рада від 28.11.2013. Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зможе опрацювати питання щодо скасування у реєстрі та Поземельній книзі на земельну ділянку запису про державну реєстрацію після припинення права власності Кіровоградської міської ради. (Том 1 а.с. 86, 87)

Постановою від 16 травня 2017 року відділу примусового виконання рішень за виконавчим листом №П/811/278/14 закінчено виконавче провадження, оскільки неможливо виконати рішення без участі боржника. (Том 1 а.с. 97)

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року у справі №П/811/928/17, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.09.2017 постанову державного виконавця управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградські області від 16 травня 2017 року визнано протиправною та скасовано. (Том1 а.с. 89-93, 223-226)

За висновками суду, саме Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повинне виконати рішення суду, оскільки боржник є його територіальним підрозділом.

На виконання вищезазначеного рішення суду, відділом виконавчої служби винесено постанову від 26 жовтня 2017 року про відновлення виконавчого провадження. (Том 1 а.с.99-100)

Відповідно до інформації наданої Головним управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, юридичну особу Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області припинено 02 листопада 2017 року. (Том 1 а.с. 142 -144)

З підстав непред`явлення до виконання виконавчого листа П/811/278/14, державним виконавцем 20 грудня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. (Том 1 а.с. 231-232)

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2018 року, залишеного без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2018 року скасовано постанову державного виконавця від 20 грудня 2017 року про закінчення виконавчого провадження. (Том 1 а.с. 234-237, 239-241).

Постановою від 17 липня 2018 року виконавча служба відновила провадження у виконавчому провадженні. (Том 1 а.с. 242-243)

31 липня 2018 року відділ примусового виконання рішень звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення. (Том 1 а.с. 180-182)

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року у задоволенні заяви відмовлено, оскільки вимоги заявника щодо встановлення способу та порядку виконання рішення зводяться фактично до заміни сторони виконавчого провадження, порядок вирішення яких встановлено статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України. (Том 1 а.с. 184-186, 187-189)

18 грудня 2018 року до Управління державної виконавчої служби від ОСОБА_1 надійшла скарга про бездіяльність державного виконавця щодо не звернення останнього до суду із заявою про зміну боржника виконавчого провадження та просить вирішити вказане питання з врахуванням висновків судів першої та апеляційної інстанцій.(Том 1 а.с. 20)

Листом від 29 грудня 2018 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області розглянуто вказану скаргу та зазначено, що служба не може звернутися до суду із заявою про зміну сторони виконавчого провадження, оскільки відсутня заява сторін на здійснення вказаних дій. (Том 1 а.с. 21-23)

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Судом встановлено, що в Управлінні Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 14 грудня 2015 року на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист П/811/278/14.

Відповідно до листа від 22 грудня 2015 року 32-28-99.2-3081/15-15 Управління Держгеокадастру у Кіровоградському району Кіровоградської області зазначило, що вони не мають технічної можливості скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та видали її з Державного земельного кадастру і вказав, що рішення суду може виконати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

В листопаді 2017 року відповідач звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, однак судом, ухвалою від 26 січня 2017 року, відмовлено у задоволенні заяви, з підстав не визначення заявником способу та порядку виконання рішення.

За правилами частини 1 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) у разу вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до вимог частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, для заміни сторони виконавчого провадження до суду могли звернутися, як заінтересована особа, так і державний виконавець, отримавши відповідну заяву від сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2018 року відмовлено у задоволенні заяви відділу примусового виконання рішень про встановлення способу та порядку виконання рішення, оскільки вказані вимоги заявника зводяться фактично до заміни сторони виконавчого провадження та роз`яснено, що порядок вирішення яких визначено статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, з 02 листопада 2017 року Управління Держгеокадастру у Кіровоградському районі Кіровоградської області ліквідовано.

Відповідно до частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Отже, зважаючи на встановлені обставини, були наявні підстави для звернення відповідача до суду для заміни сторони виконавчого провадження. Проте, відповідачем цього зроблено не було та, як обґрунтовано вказано судом першої інстанції, відповідачем, всупереч положенням пункту 5 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», не роз`яснено позивачу, як стороні виконавчого провадження, його права та обов`язки щодо необхідності звернення з такою заявою.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача, що виконавча служба не звернулася до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки відсутня заява стягувача.

Зазначене спростовується скаргою поданою ОСОБА_1 від 18 грудня 2018 року, яка, за своїм змістом, фактично є заявою про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки позивач просив, із врахуванням висновків суду, викладених в судових рішеннях та частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України виконати рішення суду.

Таким чином, Управлінням Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області допущено протиправну бездіяльність щодо не звернення до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Зважаючи на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його звернутися до суду з поданням про зміну сторони виконавчого провадження.

Щодо доводів апелянта про безпідставність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява N 40450/04, п. 64, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.

Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Сама лише констатація у судовому рішення порушення прав позивача не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним. Особливо якщо позивач вважає, що шкоду йому заподіяно.

Відповідно до частини 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини 2 статті 23 ЦК України); приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (пункт 4 частини 2 статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі N 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, N 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, N 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 27 листопада 2019 року у справі № 750/6330/17.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судом першої інстанції враховано, що виконавче провадження триває 3 роки та 10 місяців. Виконавча служба не виконала обов`язок стосовно роз`яснення позивачу права, реалізація якого потребувало виконання рішення суду. Відповідачем допущено бездіяльність стосовно звернення до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження та тричі приймала рішення про закінчення виконавчого провадження, незаконність яких встановлена судом. Протиправні рішення та бездіяльність відповідача безумовно спричинили моральні страждання позивачу. Заявлена сума відшкодування моральної шкоди прийнята з урахуванням обставин справи (тривалістю виконавчого провадження і кількістю порушень, які допущено відповідачем).

Отже, враховуючи характер правопорушення, глибину й тривалість завданих позивачеві душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди у визначеному розмірі.

Щодо доводів скаржника, що він є неналежним відповідачем у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець.

Згідно із Положенням про Державну виконавчу службу України, затвердженим постановою КМУ № 229 від 02 липня 2014 року, Державна виконавча служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів відповідно до закону.

З 07 квітня 2015 року вищевказане Положення про ДВС втратило чинність у зв`язку із прийняттям постанови КМУ № 150 від 31 березня 2015 року, якою погоджено пропозицію Міністерства юстиції щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Міністерство постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» функцій і повноважень Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, які припинені.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 ліквідовано Державну реєстраційну службу та Державну виконавчу службу, поклавши на Міністерство юстиції завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, договорів комерційної концесії (субконцесії), з питань реєстрації (легалізації) об`єднань громадян, інших громадських формувань, статутів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо їх реєстрація передбачена законами, статуту територіальної громади м. Києва, державної реєстрації друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності. Крім того, пунктом 2 встановлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної реєстраційної служби та Державної виконавчої служби, що ліквідуються, в частині реалізації державної політики у сферах, зазначених у пункті 1 цієї постанови.

Згідно із статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1302/29432, органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Наказом Міністерства юстиції від 20 квітня 2016 року № 1183/5 затверджено Типове положення про управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Типового положення управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, підпорядковується Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент) та є структурним підрозділом головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції).

До складу Управління входить відділ примусового виконання рішень.

Отже, в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби. У зв`язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділи примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, це виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Відповідно до матеріалів справи ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області.

Отже, виходячи із зазначених положень закону Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області є належним відповідачем у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 23.01.2020 та відповідно до частини 2 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 23.01.2020.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров