Справа № 480/393/20
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

21 січня 2020 р. Справа № 480/393/20

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелета С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу від 26.12.2019 №4214/5.

Разом із адміністративним позовом ОСОБА_1 подав до суду клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2019 №4214/5, а також зобов`язати Міністерство юстиції України скасувати запис про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1013 від 21.05.2013 за № 1013 в Єдиному реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України до вирішення спору по суті.

В обґрунтування вищевказаного клопотання заявником зазначено, що своєчасне невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам арбітражного керуючого як позивача, позбавляє його права на отримання доходу від здійснення доходу від професійної діяльності, виплаті заробітної плати найманим працівникам, витрат по утриманню офісу.

Згідно із частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд розглядає заяву у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали позовної заяви, оцінивши доводи клопотання про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150 -153 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Суд наголошує, що зазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Водночас, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

У зв`язку з цим суд у кожному випадку повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є захід забезпечення позову, про який просить позивач, співрозмірним з позовними вимогами та чи відповідає він меті і завданням правового інституту забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд також повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Підстави забезпечення позову передбачені частиною другою статті 150 КАС України. Так, однією з підстав є те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

До клопотання про забезпечення позову позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував викладені у ній обставини.

Щодо твердження заявника про те, що не зупинення спірного наказу Міністерства юстиції України може призвести до позбавлення засобів для існування та отримувати дохід, суд зазначає наступне. Так, майновий стан сторони є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану та не може слугувати самостійною підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Окрім того, порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами (постанова Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №826/15718/16).

Отже, суд вважає, що зазначені у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Крім того, в клопотанні позивач просить зобов`язати Міністерство юстиції України скасувати запис про анулювання свідоцтва арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1013 від 21.05.2013 за № 1013 в Єдиному реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України до вирішення спору по суті.

Разом із тим, суд відзначає, що забезпечуючи позов у спосіб, зазначений заявником у клопотанні, до вирішення справи по суті, і спірному рішенні ще не надано офіційну правову оцінку в межах оскарження та без застосування принципів адміністративного судочинства, зокрема, таких як гласності і відкритості, змагальності тощо, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Крім того, для можливості застосування судом вищезазначених форм забезпечення позову необхідна наявність певних підстав, передбачених чинним законодавством України.

Натомість заявником у заяві про забезпечення позову не наведено наявності жодної з підстав, зазначених у Кодексі адміністративного судочинства України, а саме: у чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів; необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 вересня 2019 року у справі № 809/195/18 та від 10 вересня 2018 року у справі № 804/8343/17, постанови від 30.10.2019 по справі №640/6225/19.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та непідтвердженою належними доказами, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150-154, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.01.2020

Суддя С.М. Гелета