Справа № 487/8064/19
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/8064/19
Провадження № 2-а/487/17/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Дорош В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2019 до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, в якому просить скасувати постанову Серії ДПО18 № 606073, складену 24.10.2019 р. та закрити справу в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що інспектором була зафіксована швидкість руху, яка була до перетину межі дії знаку 5.45, або безпосередньо на такій межі, а враховуючи той факт що миттєво знизити швидкість зі 110 км/год до 50 км/год без різкого гальмування, яке заборонено підпунктом «г» пункту 12.9 ПДР, не можливо, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Окрім цього зазначає, що згідно з Роз`ясненням щодо використання патрульними пристроїв вимірювання швидкості TRUCAM, патрульна поліція має використовувати TRUCAM лише із розміщенням дорожніх знаків, що повідомляють про фото- відеофіксацію порушень, на ділянки автодоріг міжнародного значення та в містах із підвищеним рівнем аварійності унаслідок перевищення швидкості та у місцях фіксації порушень швидкісного режиму мають перебувати службові транспортні засоби з увімкненими маячками синього кольору, однак такі дорожні знаки у зазначеному місці були відсутні, а службовий транспорт перебував на узбіччі без увімкнених маячків синього кольору. Також при складанні протоколу інспектор не роз`яснив права, не зазначив точного місця скоєння правопорушення, не зазначив який пункт ПДР порушений. Також інспектор не хотів приймати від нього пояснення, а прийнявши, повідомив що вони йому не цікаві та враховані не будуть. У випадку незгоди з постановою інспектор повинен скласти протокол, проте цього зроблено не було. Окрім цього, зазначає, що засіб вимірювальної техніки TRUCAM вилучений з реєстру засобів вимірювальної техніки, тому не може використовуватися. За вказаних обставин вважає постанову не правомірною.

31.10.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.12.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення підтверджується фото-, відео- матеріалами відзнятими лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000790 та схемою місця вчинення правопорушення. Зазначений пристрій відповідає всім вимогами законодавства, пройшов відповідну повірку та його покази являються належними, допустимими, достовірними. З аналізу відомостей, які зафіксовані лазерним вимірювачем швидкості та схеми із зазначенням місця розташування цього приладу та автомобіля в момент заміру, а також дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту», чітко вбачається, що лазерний вимірювач розташований приблизно в 515 м. від дорожнього знаку 5.45. Позивач не вірно стверджує, що поліцейський здійснював замір в 100 м від дорожнього знаку; автомобіль позивача в момент заміру знаходився перед пішохідним переходом і відстань від пристрою до автомобіля склала 165 м., отже автомобіль знаходився в населеному пункті Іваново; із всіх наявних матеріалів вбачається, що в час вчинення правопорушення дорожній знак знаходився приблизно в 350 м від автомобіля позивача (після його проїзду останнім) та приблизно в 515 м. від місця знаходження поліцейського з лазерним вимірювачем; дорога не є прямою, відповідно поліцейський не міг здійснити заміри до місця знаходження дорожнього знаку (вся заміри вже відбувались в зоні дії цього знаку. В постанові зазначено нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке правопорушення - ч. 1 ст. 122 КУпАП. Щодо законності використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000790 у відзиві зазначено, що він є придатним до застосування. оскільки хоча і виключений із Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, він був ввезений на територію України та введений в експлуатацію до моменту виключення із вказаного Державного реєстру, тому дозволяється його застосування. Єдиною вимогою є необхідність здійснення повірки, що було здійснено і підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/16654, чинного до 30.09.2020. Вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що 24.10.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Одеській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 № 606073, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно даної постанови правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_1 24.10.2019 року 12 год. 34 хв. на (в) Одеська область, Лиманський район, с. Іваново в межах населеного пункту де швидкість руху обмежена 50 км/год рухався зі швидкістю 94 км/год, чим перевищив допустиму швидкість на 44 км/год, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постанова повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Однак, такі вимоги дотримані не в повному обсязі, зокрема поліцейським не зазначено, норми або правила, якими встановлені обмеження швидкості руху, що на думку поліцейського порушив позивач. В той час, як диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка ставиться у провину ОСОБА_1 , в частині визначення вказаних в ній дій є бланкетною, оскільки відсилає до встановлених обмежень швидкості руху. Тому при визначенні складу цього адміністративного правопорушення є необхідним посилання на пункти Правил, якими передбачені такі обмеження, порушення яких ставиться у провину.

Отже, формулювання обвинувачення є неконкретним, що має наслідком порушення права особи на захист.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який … встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку». А згідно з положеннями ч.3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Окрім цього, посилання позивача на не роз`яснення йому прав та строку і порядку оскарження постанови, жодним чином не спростовані відповідачем, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 62 Конституції України, тлумачаться на користь особи.

Суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Одночасно, суд погоджується доводами відповідача, щодо законності використання лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС000790.

Однак, суд критично відноситься до пояснень відповідача щодо встановлення дорожнього знаку 5.45 «Початок населеного пункту» на відстані 515 м від лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС000790, оскільки відповідачем не надано належних доказів встановлення цього знаку саме у позначеному ним на схемі місці. У зв`язку з цим, відповідачем не доведено, що вимірювання швидкості руху відбулось у межах населеного пункту.

Оцінивши надані докази в сукупності, суд вважає, що матеріали вказаної адміністративної справи не містять достатніх доказів для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи з наведеного, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, тому постанову серії ДПО18 № 606073, винесену 24.10.2019 року, слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Серії ДПО18 № 606073, складену 24.10.2019 р. та закрити справу в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ДПО18 № 606073, складену 24.10.2019 р., складену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУПАП - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5.

Повне рішення суду складено 03.01.2020.

Суддя: З.М. Сухаревич