Справа № 520/1782/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 р.Справа № 520/1782/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представників позивача Сиротенко С.Є., Мостепанюка А.А.,

представника відповідача Полухіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 13.06.19 року по справі № 520/1782/19

за позовом Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція"

до Державної екологічної інспекції у Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, встановлення відсутності компетенції, визнання протиправними дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство "Харківська лісова науково-дослідна станція", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної екологічної інспекції у Харківській області (далі - відповідач), в якому з урахуванням уточнень, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної екологічної інспекції у Харківській області від 06.11.2018 року за №933/01-04 "Про здійснення планового заходу (перевірки) Державного підприємства "Харківська лісова науково - дослідна станція";

- встановити відсутність компетенції (повноважень) Державної екологічної інспекції у Харківській області проводити у листопаді 2018 року планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у господарській діяльності ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція" із складанням Акту проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №933/01-04/05-09 від 20.11.2018;

- визнати протиправними дії Державної екологічної інспекції у Харківській області з проведення у листопаді 2018 року планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у господарській діяльності ДП "Харківська лісова науково - дослідна станція" із складанням Акту проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №933/01-04/05-09 від 20.11.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач прийняв наказ від 06.11.2018 року №933/01-04 та вчинив дії щодо проведення перевірки, на думку позивача, протиправно.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем, Державним підприємством "Харківська лісова науково-дослідна станція" подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що винесення відповідачем спірного наказу породжує безпосередньо для позивача наслідки обов`язкового характеру, оскільки такий наказ визначає зміст примусової публічно-правової дії та є одним з розпорядчих документів, які визначають підстави та послідовність проведення заходу державного нагляду. Крім того, зазначає, що судом не прийнято до уваги, що запровадження мораторію на проведення органами Державної екологічної інспекції України та її територіальними органами перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства є суверенним правом держави й позбавило відповідача будь-яких владних повноважень в указаній сфері, у тому числі приймати оскаржуваний наказ від 06.11.2018 року за №933/01-04. Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано всі обставини справи, оскільки станом на 06.11.2018 не передбачено повноважень підписувати наказ про проведення перевірки іншою посадовою особою, ніж начальник Інспекції. Вважає, що акт №933/01-04/05-09 від 20.11.2018 складений за відсутності розробленої та затвердженої уніфікованої форми такого акту. Зазначає, що оскаржував об`єктивність та повноту внесених до акту перевірки відомостей, що не взято до уваги судом.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, відповідач вказує, що саме на етапі допуску до перевірки юридична особа може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізуючи своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки. Оскільки позивачем допущено посадових осіб інспекції до проведення планової перевірки, то в діях відповідача відсутні протиправні дії щодо її проведення.

Обґрунтовуючи власну правову позицію в даних правовідносинах, відповідач наполягає на тому, що Інспекція у спірних правовідносинах діяла відповідно до норм чинного законодавства, забезпечуючи виконання покладених на неї функцій та повною мірою використовуючи надані законодавством права, діяла правомірно, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 14.01.2020 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Державною екологічною інспекцією у Харківській області прийнято наказ №933/01-04 від 06.11.2018 року "Про здійснення планового заходу (перевірки) Державного підприємства "Харківська лісова науково - дослідна станція".

Вищевказаним наказом, відповідно до річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2018 рік, затвердженого наказом від 30.11.2017 року № 710, заплановано здійснення перевірки Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" та направлено уповноважених осіб для здійснення заходу державного нагляду (контролю) за додержанням вимог природоохоронного законодавства у діяльності Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція".

Уповноваженими особами на виконання вищевказаних наказів проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ДП "Харківська лісова науково-дослідна станція".

За результатами перевірки складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 933/01-04/05-09 від 20.11.2018 року.

Позивач, вважаючи вказане рішення та дії протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин під час здійснення планового заходу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до п.1 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 2017р. № 275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра екології та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно п. 1 Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 11.08.2017 № 312, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 вересня 2017 р. за № 1080/30948 (далі - Положення) Державна екологічна інспекція в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - Інспекція) є територіальним органом Державної екологічної інспекції України (далі - Держекоінспекція) та їй підпорядковується.

У відповідності до абз.2 ч.1 ст.1 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ст. 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави, тобто обов`язком Інспекції в межах повноважень.

Стосовно застосування Інспекцією Закону України Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності під час здійснення перевірки позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2017 року № 1104 визначено перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, одним з яких є Держекоінспекція та її територіальні органи (в частині здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки).

Розділом XI Закону України Про охорону навколишнього природного середовища визначено заходи щодо забезпечення екологічної безпеки, до яких також входить раціональне використання природних ресурсів у відповідності до ст. 51 зазначеного Закону, що і було предметом перевірки позивача.

Більш того, ч.1 п. 2 розділу 2 Положення, Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, зокрема: під час провадження видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 2008 року № 212 Про затвердження критеріїв розподілу суб`єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю), визначено, що суб`єкти господарювання незалежно від форми власності розподіляються за високим, середнім та незначним ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища (далі - Постанова № 212), яка була чинна на той час.

Відповідно до п.п.2. п.2 Постанови № 212, критеріями віднесення суб`єктів господарювання до групи суб`єктів з високим ступенем ризику є: провадження ними діяльності, що: пов`язана з вирубкою лісу, використанням водних живих ресурсів, веденням мисливського господарства та збереженням природно-заповідного фонду.

Згідно п. 5 Постанови № 212, планові заходи державного нагляду (контролю) за діяльністю суб`єктів господарювання проводяться: з високим ступенем ризику - не частіше одного разу на рік.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивач здійснює діяльність пов`язану з виробкою лісу, дія мораторію, на який посилається підприємство, не розповсюджувалась на діяльність позивача.

Абзацами шостим-дев`ятим частини 2 статті 5 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності встановлено, що критерії, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності та визначається періодичність проведення планових заходів державного нагляду (контролю), затверджуються Кабінетом Міністрів України за поданням органу державного нагляду (контролю).

Залежно від ступеня ризику орган державного нагляду (контролю) визначає перелік питань для здійснення планових заходів (далі - перелік питань), що затверджується наказом такого органу.

Уніфіковані форми актів з переліком питань затверджуються органом державного нагляду (контролю) та оприлюднюються на його офіційному веб-сайті протягом п`яти робочих днів з дня затвердження у порядку, визначеному законодавством.

Виключно в межах переліку питань орган державного нагляду (контролю) залежно від цілей заходу та ступеня ризику визначає питання, щодо яких буде здійснюватися державний нагляд (контроль), та зазначає їх у направленні на перевірку.

Критерії розподілу суб`єктів господарювання за ступенем ризику їх господарської діяльності для навколишнього природного середовища та періодичності здійснення заходів державного нагляду (контролю), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.2008 № 212 (втрата чинності 22.03.2019).

Зазначена постанова розміщена на офіційному веб-сайті Верховної Ради України та на офіційному веб- сайті Держекоінспекції.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 28.08.2013 р. № 808 затверджено перелік видів діяльності та об`єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку. Зазначена постанова розміщена на офіційному веб-сайті Верховної Ради України за посиланням: https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/808-2013-%D0%ВF та на офіційному веб-сайті Держекоінспекції. (втрата чинності 28.02.2019 )

Уніфікована форма акта, що складається за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, затверджена наказом Міністерства екології та природних ресурсів України 09.08.2017 № 303, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.10.2017 за №1289/31157.

В Єдиному державному реєстрі нормативно-правових актів зазначений документ має статус: Чинний. Даний наказ розміщено на офіційному веб-сайті Держекоінспекції.

Враховуючи вищезазначене, Інспекція здійснює заходи планового та позапланового державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, відповідно до вимог законодавства.

Наведеним також спростовуються доводи апелянта про те, що акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 933/01-04/05-09 від 20.11.2018 року складний за відсутності розробленої та затвердженої уніфікованої форми.

Також, судовим розглядом встановлено, що оскаржуваний у даній справі наказ прийнятий відповідачем на підставі наказу Державної екологічної інспекції України № 710 від 30 листопада 2017 року "Про затвердження річного Плану здійснення державного нагляду (контролю) Державної екологічної інспекції України на 2018 рік".

Доказів скасування наказу Державної екологічної інспекції України № 710 від 30 листопада 2017 року до суду не надано, а судовим розглядом не встановлено.

За таких обставин, відповідачем у даному випадку наказ №933/01-04 від 06.11.2018 року "Про здійснення планового заходу (перевірки) Державного підприємства "Харківська лісова науково - дослідна станція" прийнятий на підставі наказу центрального органу виконавчої влади.

При цьому, дії відповідача по проведенню вищевказаної перевірки, складанню акту перевірки передбачені функціональними обов`язками відповідача та здійснюються ним з метою виконання покладених на нього функцій.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, з урахуванням приписів чинного законодавства України.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону.

Тобто, в разі недотримання контролюючим органом встановленого законом порядку проведення перевірки, законодавством передбачена можливість не допуску посадових осіб контролюючого органу до здійснення перевірки суб`єктом господарювання, стосовно якого перевірка призначена.

Отже, юридична особа, яка вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо неї, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється контролюючим органом.

Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 24.12.2010 року (справа №21-25а10) юридична особа, яка вважає порушеним порядок та підстави призначення перевірки щодо неї, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до проведення перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень законодавства, дотримання якого контролюється контролюючим органом.

Отже, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки юридична особа може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні такої перевірки.

Аналогічний висновок міститься також в постановах Верховного Суду від 13 вересня 2018 року по справі №804/1113/16 та від 15.07.2019 року по справі №820/11047/15.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем допущено посадових осіб Інспекції до проведення планової перевірки, а відтак позивачем не використано свого права не допуску Інспекції до проведення такої перевірки.

Так, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції з аудіозапису судового засідання суду першої інстанції прослуховувались показання допитаних свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , з яких вбачається, що перевірка проводилась за їх участі, але останні не згодні з порушеннями, виявленими під час проведення перевірки.

Також, у суді апеляційної інстанції директор Державного підприємства "Харківська лісова науково - дослідна станція" Мостепанюк А.А. пояснив, що допомагав контролюючому органу в організації перевірки, у тому числі щодо місця її проведення та участі працівників позивача у її проведенні.

Вищевикладеним спростовуються доводи апелянта про те, що дії відповідача щодо проведення планової перевірки є протиправними.

При цьому, наказ Державної екологічної інспекції у Харківській області від 06.11.2018 року за №933/01-04 "Про здійснення планового заходу (перевірки) Державного підприємства "Харківська лісова науково - дослідна станція", як акт індивідуальної дії, вичерпав свою дію, оскільки закінчився строк, протягом якого відповідачем могла бути проведена перевірка на підставі такого наказу та перевірка була проведена.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7 встановлено, що ненормативні правові акти є актами одноразового застосування та вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. До ненормативних актів належать конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, які застосовуються одноразово.

Відтак, колегія суддів зазначає, що вимоги про скасування акту індивідуальної дії можуть стосуватися виключно діючих актів. Акт індивідуальної дії, який вичерпав свою дію, є юридичним фактом, що відбувся в минулому та призвів до виникнення певних правових наслідків, а тому юридичні факти або події минулого не можуть бути скасовані.

Щодо доводів апелянта про відсутність повноважень підписання заступником начальника Інспекції наказу від 06 листопада 2018 року № 933/01-04 Про здійснення планового заходу (перевірки) ДП Харківська лісова науково-дослідна станція, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 12 пункту 6 розділу III Положення, начальник Інспекції розподіляє обов`язки між своїми заступниками.

Так, наказом Інспекції від 01 червня 2018 року № 115 Про затвердження Розподілу функціональних обов`язків між начальником Інспекції, його першим заступником та заступником, затверджено відповідний розподіл.

Згідно пункту 3 зазначеного вище Розподілу заступник начальника Інспекції підписує документи, що утворюються в підпорядкованих структурних підрозділах: накази та направлення щодо планових (позапланових) заходів здійснення державного нагляду (контролю) дотримання вимог природоохоронного законодавства.

Заступник начальника Інспекції спрямовує, здійснює координацію та контролює діяльність зокрема: відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно - заповідного фонду, лісів та рослинного світу, сектору державного екологічного нагляду контролю) тваринного світу та біоресурсів.

З наказу Інспекції від 06 листопада 2018 року № 933/01-04 Про здійснення планового заходу (перевірки) ДП Харківська лісова науково-дослідна станція вбачається, що направлені працівники Інспекції виключно ті, які безпосередньо підпорядковуються заступнику начальника Інспекції.

На підставі викладеного вбачається, що зазначений вище наказ підписано уповноваженою на те особою Інспекції, тому доводи апелянта в зазначеній частині є безпідставними.

Крім того, як встановлено під час розгляду справи, Інспекцією у відповідності до ч.5 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду контролю у сфері господарської діяльності перед початком здійснення заходу вручено направлення на здійснення перевірки підприємства, що підтверджується підписом директора підприємства Мостепанюком А.А.

Щодо направлення Інспекцією акту проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 933/01-04/05-09 від 20.11.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України Про основні засади державного нагляду і контролю) у сфері господарської діяльності, у разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

На підставі викладеного та враховуючи відмову суб`єкта господарювання підписувати зазначений вище акт, Інспекцією зроблено в ньому відповідний запис та направлено його рекомендованим листом з повідомленням.

Вказане обумовлено вимогою встановленої в наказі Міністерства екології та природних ресурсів України від 09.08.2017 № 303 Про затвердження Уніфікованої форми акта, що складається за результатом проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 жовтня 2017р. за №1289/31157.

На підставі викладеного вбачається, що дії Інспекції відповідають вимогам чинного законодавства України.

Доводи апелянта про те, що позивач оскаржував об`єктивність та повноту внесених до акту перевірки відомостей, що не взято до уваги судом першої інстанції, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Фактично, зазначені вимоги позивача є незгодою з порушеннями, наведеними в акті проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №933/01-04/05-09 від 20.11.2018.

Як встановлено під час слухання справи в суді апеляційної інстанції з пояснень директора Державного підприємства "Харківська лісова науково - дослідна станція" Мостепанюка А.А., відповідач звернувся до Господарського суду Харківської області за відшкодуванням матеріальної шкоди, встановленої за результатом проведеної перевірки.

Отже, наявність порушень, внаслідок яких встановлена матеріальна шкода, або їх відсутність має бути перевірена під час розгляду справи щодо відшкодування матеріальної шкоди.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними дій Державної екологічної інспекції у Харківській області з проведення у листопаді 2018 року планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства у господарській діяльності ДП "Харківська лісова науково - дослідна станція" із складанням Акту проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №933/01-04/05-09 від 20.11.2018

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що позивач не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Харківська лісова науково-дослідна станція" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі № 520/1782/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) В.В. Старостін С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 23.01.2020 року