Справа № 643/11941/17
Суддя: Золотніков Олександр Сергійович
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2019 року

м. Київ

Справа № 643/11941/17

Провадження № 11-292апп19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Золотнікова О. С.,

суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.

розглянула в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 05 червня 2018 року (суддя Ференчук О. В.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року (судді Лях О. П., Яковенко М. М., Перцова Т. С.) у справі № 643/11941/17 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі»), Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Департамент, Міськрада відповідно), Адміністрації Московського району Харківської міської ради (далі - Адміністрація), Інспекції з благоустрою та екології Департаменту комунального господарства Міськради (далі - Інспекція), Міськради, третя особа - Прокуратура Харківської області, про оскарження рішень і дій суб`єктів владних повноважень та

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст позовних вимог

1. У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП «Харківські теплові мережі», Департаменту, Адміністрації, Інспекції та Міськради, у якому просила:

- визнати відсутність компетенції у відповідачів щодо складання акта обстеження від 14 листопада 2013 року;

- визнати відсутність компетенції у КП «Харківські теплові мережі»на видачу акта-припису від 13 листопада 2013 року;

- визнати нечинним і протиправним складений відповідачами акт обстеження від 14 листопада 2013 року, яким установлено неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі;

- визнати нечинним і протиправним акт-припис КП «Харківські теплові мережі» від 13 листопада 2013 року, яким вимагається демонтувати об`єкт нерухомості;

- визнати протиправними дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі (літ. «А-1») на проспекті АДРЕСА_1.

2. На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є власницею приміщень № 1, 2, 2-А, 7, 8 нежитлової будівлі літ. «А-1» на АДРЕСА_1 . 03 жовтня 2013 року за адресою розташування об`єкта нерухомого майна їй надійшло повідомлення Адміністрації від цієї ж дати за № 1609/0/161-13 без підпису посадової особи про необхідність демонтажу до 07 жовтня 2013 року належного їй на праві власності торговельного павільйону за вказаною адресою на підставі рішення виконавчого комітету Міськради від 02 жовтня 2013 року № 605. У подальшому на виконання рішення виконавчого комітету Міськради працівниками КП «Харківські теплові мережі» у період з 14 по 20 листопада 2013 року було протиправно демонтовано належний їй на праві власності об`єкт нерухомості літ. «А-1» за вказаною адресою, що позбавило її майна та можливості вести підприємницьку діяльність, а також спричинило матеріальні збитки.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Московський районний суд міста Харкова ухвалою від 05 червня 2018 року провадження в адміністративній справі закрив на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме у зв`язку з тим, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

4. Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 18 вересня 2018 рокузалишив без змін ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 05 червня 2018 року.

5. Судові рішення мотивовано тим, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу дій відповідачів щодо демонтажу об`єкта нерухомого майна на виконання рішення виконавчого комітету Міськради. Отже, за характером правовідносин з огляду на суб`єктний склад сторін цей спір не є публічно-правовим, а підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Короткий зміст та обґрунтування наведених у касаційній скарзі вимог

6. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 в касаційній скарзі зазначила, що вважає ці рішення незаконними, винесеними під протиправним впливом з боку посадових осіб Міськради.

7. Скаржниця також зазначила, що оскаржує протиправність актів індивідуальної дії (акт-припис від 13 листопада 2013 року та акт обстеження від 14 листопада 2013 року) і протиправність дій суб`єкта владних повноважень (посадових осіб органу місцевого самоврядування та органу, якому були делеговані владні повноваження), відтак цей спір є публічно-правовим і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

8. На підставі викладеного скаржницяпросить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу за встановленою статтею 20 КАС України підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

Позиція інших учасників справи

9. На час розгляду справи відповідачі та третя особа відзивів на касаційну скаргу не надіслали.

Рух касаційної скарги

10. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 26 жовтня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 20 березня 2019 року справу передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини шостої статті 346 КАС України, а саме у зв`язку з оскарженням учасником справи судових рішень з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

11. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 01 квітня 2019 року прийняла та призначила цю справу до касаційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику її учасників на підставі пункту 1 частини першої статті 345 КАС України, а саме з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також зважаючи на характер спірних правовідносин, який не вимагає участі сторін у судовому засіданні.

Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

12. ОСОБА_1 є власницею частини нежитлової будівлі літ. «А-1» на проспекті АДРЕСА_1 .

13 . 13 листопада 2013 року КП «Харківські теплові мережі» було складено акт-припис, яким вимагалося демонтувати об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1.

14. 14 листопада 2013 року комісією у складі представників КП «Харківські теплові мережі», Департаменту, Адміністрації, Інспекції та юридичного департаменту Міськради було складено акт обстеження про неможливість проведення ремонтних робіт без звільнення земельної ділянки від усіх споруд навколо тепломагістралі за адресою: АДРЕСА_1.

15. У період з 14 по 20 листопада 2013 року КП «Харківські теплові мережі» було демонтовано об`єкт нерухомості літ. «А-1» за вказаною адресою.

16. Вважаючи, що у відповідачів немає компетенції на складання вказаних актів-приписів, акта обстеження, а також не погоджуючись з діями відповідачів щодо демонтажу об`єкта нерухомості, позивачка звернулася до суду із цим позовом.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

17. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

18. Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

19. На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

20. Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

21. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

22. Аналізуючи зміст наведених вище правових норм у контексті вирішення питання юрисдикційної належності тих вимог, які заявила в цій справі позивачка, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.

23. У своєму позові ОСОБА_1 просить суд, зокрема, визнати відсутність компетенції у відповідачів щодо складання акта обстеження від 14 листопада 2013 року та видачі акта-припису від 13 листопада 2013 року; визнати протиправними дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі (літ. «А-1») на проспекті АДРЕСА_1.

24. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їх компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

25. На підставі пункту 5 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

26. За змістом наведених правових норм компетенційними є спори між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі делегованих повноважень. Особливістю таких спорів є те, що сторонами у них - як позивачем, так і відповідачем - є суб`єкти владних повноважень. Тобто позивачем у компетенційних спорах є суб`єкт владних повноважень, якщо він вважає, що інший суб`єкт владних повноважень - відповідач своїм рішенням або діями втрутився у його компетенцію або що прийняття такого рішення чи вчинення дій є його прерогативою.

27. Водночас у справі, яка переглядається, позивачка не є суб`єктом владних повноважень, а отже, не наділена адміністративною процесуальною дієздатністю в частині пред`явлення позову щодо визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) у відповідача.

28. Фактично ці вимоги наразі є не предметом позову, а його підставою, тобто тими обставинами, якими позивачка обґрунтовує протиправність актів і дій КП «Харківські теплові мережі» з демонтажу належного їй нерухомого майна, тому ці вимоги не можуть розглядатися судом як окремий позов. Саме собою визнання відсутності у зазначеного комунального підприємства компетенції не відновить прав позивачки, які вона вважає порушеними через знесення належного їй об`єкта нерухомого майна, тобто не приведе до реального й ефективного захисту прав позивачки.

29. Беручи до уваги наведене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку про те, що вимоги позивачки про визнання відсутності у КП «Харківські теплові мережі» компетенції на складання акта обстеження і видачі акта-припису не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства.

30. При цьому Велика Палата Верховного Суду вважає, що в цій справі поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» щодо вказаних позовних вимог слід тлумачити як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. А тому зазначені вище вимоги не можуть бути вирішені в судах жодної юрисдикції.

31. Щодо вимог позивачки про визнання протиправними дій посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» щодо знесення нежитлової будівлі (літ. «А-1») на проспекті АДРЕСА_1 Велика Палата Верховного Суду виходить з таких міркувань.

32. Як зазначено вище, завданням адміністративного судочинства відповідно до статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

33. Визначальною рисою адміністративних правовідносин є владне підпорядкування однієї сторони цих відносин іншій стороні.

34. Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

35. Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина або юридичної особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

36. Основним критерієм віднесення справи до справ адміністративної юрисдикції є участь суб`єкта владних повноважень як сторони у спірних правовідносинах та виконання ним у цих правовідносинах владних управлінських функцій.

37. У справі, яка переглядається, позивачка вважає, що КП «Харківські теплові мережі», демонтуючи належний їй об`єкт нерухомого майна, діяло на виконання делегованих виконавчим комітетом Міськради владно-управлінських функцій із забезпечення звільнення територій від безхазяйного майна згідно з рішенням від 02 жовтня 2013 року № 605.

38. Відповідно до пункту 1 вказаного рішення Департаменту комунального господарства спільно з низкою комунальних підприємств, у тому числі КП «Харківські теплові мережі», доручено забезпечити звільнення території від безхазяйного майна, самовільно розміщених об`єктів, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, малих архітектурних форм, залишених будівельних матеріалів і конструкцій, транспортних засобів, механізмів тощо згідно з додатком на підставі актів перевірки Інспекції з благоустрою та екології міста Харкова Управління екології та благоустрою Департаменту комунального господарства Міськради. У разі незвільнення території в добровільному порядку провести звільнення території від самовільно побудованих об`єктів і розміщеного майна згідно з додатком шляхом їх демонтажу та переміщення на територію Комунального підприємства «Харківводоканал» (підпункти 1.1, 1.2 пункту 1 рішення).

39. КП «Харківські теплові мережі» з цього приводу зазначило, що демонтаж належного позивачці об`єкта нерухомого майна був пов`язаний не з виконанням зазначеного вище рішення виконавчого комітету Міськради, а з потребою проведення аварійних робіт на ділянці тепломагістралі, що є одним із видів статутної діяльності цього комунального підприємства.

40. Аналізуючи характер правовідносин, які склалися між сторонами, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що незалежно від підстави демонтажу КП «Харківські теплові мережі» у цих відносинах не було наділене дискрецією, тобто свободою розсуду вирішувати питання про те, чи підлягає об`єкт нерухомого майна демонтажу і який саме. Повноважень стосовно прийняття таких рішень відповідачеві делеговано не було. Та обставина, що зазначені дії вчинені засобами комунального підприємства, означає лише те, що воно залучене технічним виконавцем цих робіт, однак не дає підстав стверджувати про реалізацію ним владних повноважень (зокрема делегованих).

41. Таким чином, КП «Харківські теплові мережі», будучи технічним виконавцем робіт з демонтажу об`єкта нерухомого майна, діяло за дорученням (у цивільно-правовому сенсі цього поняття) виконавчого комітету Міськради. Водночас відносин щодо делегування виконавчим комітетом Міськради владних (контрольних) повноважень КП «Харківські теплові мережі» між ними не виникло.

42. З огляду на те, що між КП «Харківські теплові мережі» та позивачкою не виникло відносин влади та підпорядкування, у яких відповідач виконував би владно-управлінські функції стосовно позивачки, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про непоширення юрисдикції адміністративного суду на вимоги позивачки щодо визнання протиправними дій КП «Харківські теплові мережі» про знесення належної їй нежитлової будівлі.

43. Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права у подібних відносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 820/3713/17 (провадження № 11-1257апп18).

44. Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що цей спір не підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

45. При цьому суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що дії посадових осіб КП «Харківські теплові мережі» та Міськради щодо знесення нежитлової будівлі (літ. «А-1») на проспекті АДРЕСА_1 можуть бути оскаржені позивачкою в порядку цивільного судочинства.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

47. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

48. Оскільки оскаржувані судові рішення прийнято з додержанням норм процесуального права, а правових висновків судів попередніх інстанцій скаржник не спростував, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Московського районного суду міста Харкова від 05 червня 2018 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. С. Золотніков

Судді: Н. О. Антонюк В. С. Князєв

Т. О. Анцупова Л. М. Лобойко

С. В. Бакуліна Н. П. Лященко

В. В. Британчук О. Б. Прокопенко

Ю. Л. Власов Л. І. Рогач

М. І. Гриців О. С. Ткачук

Д. А. Гудима В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська

О. Р. Кібенко