Справа № 520/12143/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. № 520/12143/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чудних С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 08.07.2019 пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 05.07.2019 у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, його звільнено з посади начальника відділу підземного зберігання газу філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз". Так, позивач зазначив, що він набув права на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", яка була виключена наприкінці 2014 року. Однак, позивач наголошує, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 такі зміни в законодавстві були визнані неконституційними. Орган Пенсійного фонду України відмовив ОСОБА_1 у призначенні вказаної пенсії, у зв`язку із тим, що виключно Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначається вік та підстави для призначення пенсії, а на момент звернення ОСОБА_1 не досяг пенсійного віку. Однак, позивач вказує, що така відмова відповідача є протиправною та необґрунтованою.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачам надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача, подано відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на момент звернення позивача до Пенійного фонду його вік становив 59 років, а наявний страховий стаж 41 рік 06 місяців 29 днів. Так, позивач звільнений 05.07.2019 з "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" у зв`язку зі скороченням, проте ним не було надано до Головного управління клопотання про достроковий вихід на пенсію у відповідності статті 49 Закону України "Про зайнятість населення".

Позивач надав суду відповідь на відзив, в якій підтримав свою правову позицію.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що наказом від 05.07.2019 №101-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу підземного зберігання газу філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" з 08.07.2019, у зв`язку із скороченням штату на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України.

12 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру зайнятості із заявою, відповідно до якої просив надати роз`яснення щодо видачі йому клопотання про достроковий вихід на пенсію.

Листом від 19.07.2019 № С-37-25 Харківський міський центр зайнятості повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для надання особливих гарантій окремим категоріям безробітних, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва та праці.

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення йому пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 153 від 26.07.2019 ОСОБА_1 відмовлену у призначенні пенсії, у зв`язку із тим, що на дату подання заяви вік ОСОБА_1 становив 59 років, наявний страховий стаж 41 рік 6 місяців та 29 днів. Право на пенсію за віком він буде мати з 20.05.2020.

30 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою, відповідно до якої просив вирішити питання щодо призначення пенсії відповідно до діючої норми, яка гарантує право на достроковий вихід на пенсію громадянам похилого віку за півтора роки до встановленого законодавством строку.

Листом від 25.09.2019 № 4840/С-14 Головне управління Пенсійного фонду України Харківській області повідомило його про те, що стаття 49 Закону України "Про зайнятість населення", яка передбачала особливу гарантію для окремих категорій безробітних, які втратили роботу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, виключена згідно з Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України". А на час звернення із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 не досяг пенсійного віку.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку наведеним обставинам, суд зазначає наступне.

В силу статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними (стаття 46 Конституції України).

Отже, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, спеціальним законом, який регулює відносини у сфері призначення громадянам України пенсії за віком є Закон України від09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон №1058-IV), відповідно до якого здійснюється призначення, перерахунок і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону України від 16.12.1993 №3721-XII "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" (далі Закон №3721-ХІІ) громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного більш як півтора року.

Згідно частини 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років, тощо.

Частиною 1 статті 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Тобто, виходячи зі змісту вказаної норми закону, відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні можуть бути врегульовані також іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів про пенсійне забезпечення.

Згідно частини 1 статті 18 Закону №3721-XII право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь-якими обставинами, включаючи наявність інших доходів.

Разом з цим, статтею 21 Закону №3721-XII в редакції, яка діяла до 01.01.2015, було передбачено, що особам, трудовий договір з якими розірвано за півтора року до досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність" (за наявності відповідних умов), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, перепрофілюванням підприємств, установ та організацій, скороченням чисельності або штату працівників, а також виявленою невідповідністю працівника займаній посаді за станом здоров`я, гарантується право на достроковий вихід на пенсію за півтора року до встановленого законодавством строку, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбачений абзацом першим ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 статті 49 Закону України від 05.07.2012 №5067 "Про зайнятість населення" (в редакції Закону, що діяла до 01.01.2015, далі Закон №5067) було передбачено, що працівникам, трудовий договір з якими було розірвано з ініціативи роботодавця у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією, банкрутством, перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників, та військовослужбовцям, звільненим з військової служби у зв`язку із скороченням чисельності або штату без права на пенсію, яким на день вивільнення залишилося не більше півтора року до встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або віку, що дає право на призначення пенсії відповідно до законів України "Про державну службу", "Про статус народного депутата України", "Про прокуратуру", "Про наукову і науково-технічну діяльність", за умови їх реєстрації в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та відсутності підходящої роботи гарантується право на достроковий вихід на пенсію, якщо вони мають страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченим абзацом першим частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дія абзацу першого цієї частини поширюється також на працівників, які звільняються з підприємств, установ та організацій незалежно від їх форми власності, виду діяльності та господарювання, у зв`язку з відселенням або самостійним переселенням з території радіоактивного забруднення і зареєструвалися у місячний строк після звільнення в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції.

Частина 2 статті 49 Закону №5067 передбачала, що клопотання про достроковий вихід на пенсію безробітних видається відповідно до порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку безробітних.

Водночас, пунктом 26 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 №198 було передбачено, що клопотання про достроковий вихід на пенсію безробітного до управління Пенсійного фонду України надається центром зайнятості безробітному за його особистою заявою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2015 №334 "Про внесення змін до Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу" розділ "Достроковий вихід на пенсію безробітних" було виключено із Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, в тому числі і вищезазначений пункти 26.

В свою чергу, підпунктом 6 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) було передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком подається клопотання (направлення) про достроковий вихід на пенсію (для призначення пенсії відповідно до ст.49 Закону №5067).

Вказана норма була виключена на підставі Постанови Пенсійного фонду України від 30.07.2015 №13-2.

Внаслідок прийняття Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України", який набрав чинності 01.01.2015, п.п. 3 п. 12 розділу І було виключено ст. 21 Закону №3721 -XII та п.п. 2 п.39 розділу І ст. 49 Закону №5067, у зв`язку із чим особи похилого віку та ветерани праці позбавлялися права призначення дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні". Окрім цього аналогічні зміни були внесенні до підзаконних нормативно-правових актів, якими врегульовувалось зазначені правовідносини.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2018 №5-р/2018 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) п.12 розділу І Закону України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) підпункт 3 пункту 12 розділу І Закону України від28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Конституційний Суд України вважав, що гарантування державою права на достроковий вихід на пенсію громадянам похилого віку було спрямоване на убезпечення цих громадян від такого соціального ризику, як безробіття з незалежних від них обставин, і забезпечення сприятливих умов для їх повноцінного та гідного життя у старості.

Враховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що право на достроковий вихід на пенсію, яке мали громадяни похилого віку на підставі статті 21 Закону №3721-ХІІ до внесення змін Законом №76-VIII, було гарантією ефективної реалізації конституційних прав громадян, закріплених у статтях 46, 48 Основного Закону України.

Так, судом встановлено, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії його вік становив 59 років, наявний страховий стаж - 41 рік 6 місяців та 29 днів, тобто і вік і стаж позивача відповідав вимогам статті 21 Закону №3721-XII.

Таким чином, враховуючи вищезазначене рішення Конституційного Суду України, при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії відповідачеві слід було керуватися статтею 21 Закону №3721-ХІІ, яка на час звернення позивача за призначенням пенсії була чинною в силу визнання неконституційним положень Закону, якими її було виключено.

При цьому, слід враховувати, що стаття 49 Закону №5067-VI була виключена внаслідок прийняття Закону №76-VIII, а тому призначення пенсії на підставі ст.21 Закону №3721-ХІІ є можливим і без обов`язкового подання клопотання (направлення) про достроковий вихід на пенсію.

А тому, посилання відповідача у відзиві на позов на ту обставину, що позивачем не подано клопотання про достроковий вихід на пенсію є необґрунтованим та безпідставним.

За правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип верховенства права охоплює не лише змістовний аспект (правового відношення між людиною і державою на засадах визнання людини вищою соціальною цінністю), але й процедурний аспект, який базується на вимогах відповідності правотворчої та правозастосовної практики певним стандартам, як-от: заборона зворотної дії закону, вимога ясності та несуперечності закону; вимога щодо однакового застосування закону; застосування покарання виключно на підставі закону та інше.

Що стосується принципу верховенства права, який вимагає дотримання вимог "якості" закону, то Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.12.2009 у справі "Михайлюк та Петров проти України" зазначив: "Суд нагадує, що вираз "згідно із законом" насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі "Полторацький проти України" (Poltoratskiy v. Ukraine) від29.04.2003, заява №38812/97, п.155)".

Про те, що закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності" зазначено також у рішеннях Європейський суд з прав людини у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства", "Шпачек s.r.o." проти Чеської Республіки", "Беєлер проти Італії".

Також, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд повинен керуватись принципом юридичної визначеності. Цей принцип означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави. При цьому, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію, держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у фізичних осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

В даному конкретному випадку така концепція схвалена у Законі України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Також слід зазначити, що Європейський Суд з прав у рішенні по справі "Суханов та Ільченко проти України" розцінив відмову в перерахунку пенсії через не встановлення певного порядку, як порушення майнового інтересу заявника, що передбачено у ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічну правову позицію Європейського суду з прав людини викладено у справі "Бутченко проти України", у якій констатовано, що Кабінет Міністрів України повинен був запровадити правові механізми, необхідні для реалізації прав громадян на соціальні пільги.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено існування будь-яких об`єктивних та законних підстав для того, щоб відмовляти позивачу в призначенні пенсії відповідно до статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 258, 262, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 з 08.07.2019 пенсії за віком на підставі статті 21 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, код 14099344).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.О.Чудних