Справа № 520/8307/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. Справа № 520/8307/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Калиновського В.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача Іванова ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні та в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019, суддя Заічко О.В., 61022, майдан Свободи, 6, Харків, повний текст складено 17.09.19 по справі № 520/8307/19

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізюмського об*єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області ( далі відповідач, Ізюмське ОУПФУ в Харківській обл.) в якому просив суд:

-визнати незаконним та скасувати рішення № 12 від 21.06.2019 відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України ( далі ГУ ПФУ в Харківській обл. );

-зобов`язати Ізюмське ОУПФУ в Харківській обл. провести нарахування ОСОБА_2 пенсії за віком на підставі записів в трудовій книзі з урахуванням періоду роботи з 11.08.1995 по 10.07.1997 в АТ ЗТ «Лемос» згідно вимог Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що при розгляді заяви про призначення пенсії відповідач не зарахував період роботи з 11.08.1995 по 10.07.1997 на АТ ЗТ «Лемос» до загального стажу роботи. У зв`язку з тим, що зазначене підприємство знаходиться в м. Луганськ, на території, що не контролюється українською владою, а тому неможливо здійснити перевірку первинних документів. Суд першої інстанції не надав оцінку даному факту. При цьому, позивач зазначив, що основним документом про трудову діяльність працівника, згідно зі ст. 48 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), є трудова книжка.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2019 витребувано з Харківського окружного адміністративного суду справу № 520/8307/19.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2019 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2019 відкрито провадження по справі, закінчено підготовку до розгляду та призначено справу у письмовому провадженні.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.12.2019, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду, справу призначено у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції, проведення якої доручено Ізюмському міськрайонному суду Харківської обл.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України(далі - КАС України) справа розглянута без участі представника відповідача.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимогапеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_2 є внутрішньо - переміщеною особою, який звернувся до відповідача з приводу призначення пенсії за віком.

Рішенням № 12 від 21.06.2019 відповідачем відмовлено ОСОБА_2 у призначення йому пенсії за віком згідно ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З вищезазначеного рішення слідує, що фактичною підставою для відмови позивачу стало те, що на час звернення з заявою страховий стаж останнього складав 18 років 0 місяців 1 день, а для призначення відповідної пенсії після досягнення особою 60 років починаючи з 01.01.2019 по 31.12.2019, такий стаж повинен бути не менше 26 років.

При цьому, за висновками пенсійного органу, період роботи позивача з 11.08.1995 по 10.07.1997 в АТ ЗТ «Лемос» не підлягає зарахуванню до його страхового стажу у зв`язку з некоректністю записів у трудовій книжці за відповідний період роботи.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з відсутності у позивача, включаючи спірний період роботи в АТ ЗТ «Лемос», необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на підстави звернення з адміністративним позовом, є нарахування позивачу пенсії за віком на підставі записів в трудовій книзі з урахуванням періоду роботи з 11.08.1995 по 10.07.1997 в АТ ЗТ «Лемос».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій унормовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

З огляду на предмет позову (скасування рішення № 12 від 21.06.2019, проведення нарахування пенсії за віком на підставі записів в трудовій книзі та врахування періоду роботи з 11.08.1995 по 10.07.1997 на АТ ЗТ «Лемос»), а також законодавчо закріплені вимоги щодо наявності стажу роботи для призначення пенсії за віком, як необхідної умови для проведення відповідних пенсійних нарахувань про які просив позивач, у даній справі необхідно встановити наявність права у позивача на призначення даної пенсії на момент звернення до пенсійного органу.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 1993 року № 637 (далі Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Приписами п.3 вказаного Порядку унормовано, що за відсутності трудової книжки,а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З дослідженої під час судового розгляду копії трудової книжки позивача слідує, що навіть з урахуванням періоду роботи на АТ ЗТ «Лемос» відсутній страховий стаж для призначення пенсії за віком ОСОБА_2 .

Зважаючи на те, що право на пенсію за віком у позивача не виникло у зв`язку з відсутністю достатнього стажу роботи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у задоволенні позову належить відмовити.

Посилання ОСОБА_2 в судовому засідання апеляційної інстанції на те, що він не просив суд зобов`язати відповідача провести нарахування пенсії за віком на підставі трудової книжки, оскільки необхідний стаж роботи у нього дійсно відсутній, а просив лише зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи на АТ ЗТ «Лемос» з 11.08.1995 по 10.07.197 колегія суддів вважає безпідставними т такими що спростовуються змістом позовної заяви.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Северянін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб отриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року по справі № 520/8307/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін В.А. Калиновський
Постанова складена в повному обсязі 21.01.2020