Справа № 200/12400/19-а
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. Справа№200/12400/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Аляб`єва І.Г., розглянувши за правилами загального позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецькій області (за місцезнаходженням: в.Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецькій області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зупинення пенсії з 01 травня 2019 року;

- зобов`язати відповідача відновити виплату пенсії з урахуванням заборгованості за період з 01 травня 20019 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за 1 місяць;

- зобов`язати відповідача подати у місячний строк звіт про виконання судового рішення.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку відповідача, яким виплата пенсії за зазначений період не здійснювалась. Позивач вважає зазначену бездіяльність відповідача протиправною, з огляду на те, що виплату пенсії було припинено не з підстав, передбачених статтею 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", вважає свої права на пенсійне забезпечення порушеними.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 09 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 09 грудня 2019 року відкладено підготовче засідання по справі на 17 грудня 2019 року та витребувано від ОСОБА_1 належним чином завірені читабельні докази,а саме довідки про підтвердження пільгового характеру роботи, копії наказів про атестацію робочих місць, а також від управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецькій області витребувано належним чином завірені читабельні докази, а саме інформацію з Державного реєстру загального обов`язкового страхування щодо пільгового стажу роботи позивача.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 14 січня 2020 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що припиняючи виплату пенсії управління діяло в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством. Вказує на те, що, при перевірці пенсійної справи на відповідність законності призначення та виплати пенсії управлінням було встановлено, що до пільгового стажу зараховано період з 11 квітня 2003 року по 16 червня 2004 року гірничим підземним, гірничим очисного забою, машиністом гірничо-виймальних машин у ПВП «Гірник-95 та з 27 вересня 2006 року по 03 червня 2007 року машиністом гірничо-виймальних машин у ПАТ «Укрвуглебуд», які не повинні бути зараховані через відсутність пільгових довідок та наказів про атестацію робочих місць. Враховуючи наведене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представники сторін до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

В матеріалах справи міститься клопотання позивача та представника відповідача про розгляд справи без їх участі.

Згідно із частиною першою, четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відкритому судовому засіданні без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є пенсіонером за віком довічно, перебуває на обліку в - УПФУ в місті Краматорську Донецької області.

Рішенням управління Пенсійного фонду України в м.Краматорську від 26 червня 2019 року №110 позивачу відмовлено в зарахуванні пільгового стажу при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням відповідача від 26 червня 2019 року №110 встановлено, що до пільгового стажу зараховано періоди з 11 квітня 2003 року по 16 червня 2004 року гірничим підземним, гірничим очисного забою, машиністом гірничо-виймальних машин у ПВП «Гірник-95» та з 27 вересня 2006 року по 03 червня 2007 року машиністом гірничо-виймальних машин у ПАТ «Укрвуглебуд», які не повинні бути зараховані через відсутність пільгових довідок та наказів про атестацію робочих місць.

Зазначене рішення відповідачем надсилалося на адресу ОСОБА_1 .

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 від 09 грудня 1999 року БТ-І №1512652 встановлено, що в період з 27 вересня 2006 року по 03 червня 2007 року працював машиністом гірничо-виймальних машин у ПАТ «Укрвуглебуд» з повним днем у шахті на дільниці №1 (запис 32-33).

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 від 02 квітня 2001 року АХ №576911 встановлено, що в період з 11 квітня 2003 року по гірничим підземним, гірничим очисного забою, машиністом гірничо-виймальних машин у ПВП «Гірник-95» з повним робочим днем під землею (запис 11-16).

Відповідно до довідки підрозділу «Шахта» Калиновська-Східна» ДП «Макіїввугілля» від 29 грудня 2015 року №1516 позивач в період з 18 жовтня 1995 року по 21 листопада 1998 року позивач працював гірничим робочим очисного забою з повним робочим днем у шахті.

Відповідно до наказу Виборничого об`єднання «Маіїввугілля» шахта «Калиновська-Східна» про підсумки атестації робочих місць від 29 березня 1996 року №350 проведено атестацію робочих місць на підприємстві.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля» від 12 лютого 2018 року №17 позивач з 14 січня 1999 року по 01 квітня 1999 року працював гірничим робочим очисного забою з повним робочим днем у шахті.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля» від 12 грудня 2019 року №12/1008 ОСОБА_1 в період з 14 січня 1999 року по 01 квітня 1999 року працював гірничим робочим очисного забою 5 розряду з повним робочим днем у шахті на дільниці №5.

Наказами від 17 січня 2014 року №16, від 23 січня 1998 року №34 на відокремленому підрозділі «Шахта імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля» проведено атестацію робочих місць.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Холодна Балка» ДП «Макіїввугілля» від 27 листопада 2018 року №51 позивач у період з 21 січня 2002 року по 18 березня 2003 року та з 28 травня 2008 року по 14 серпня 2009 року працював гірничим робочим очисного забою з повним робочим днем у шахті.

Наказами від 31 липня 1995 року №424, від 28 квітня 2000 року №28 та від 22 квітя 2005 року №171 на відокремленому підрозділі «Шахта «Холодна балка» ДП «Макіїввугілля» проведено атестацію робочих місць.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені В.І. Леніна» ДП «Макіїввугілля» від 05 листопада 2014 року №84 позивач у період з 16 березня 1987 року по 16 липня 1987 року був учнем гірничого з ремонту гірничих виробіток підземним з повним робочим днем у шахті дільниці №РГВ.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені В.І. Леніна» ДП «Макіїввугілля» від 05 листопада 2014 року №85 позивач у період з 18 квітня 1988 року по 27 червня 1988 року працював учнем гірника очисного забою з повним робочим днем у шахті дільниці №7.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені В.І. Леніна» ДП «Макіїввугілля» від 05 листопада 2014 року №86 позивач у період з 26 липня 1999 року по 19 вересня 1999 року працював гірничим робочим очисного забою з повним робочим днем у шахті дільниці №3.

Наказом від 22 вересня 1997 року №600 на відокремленому підрозділі «Шахта імені В.І. Леніна» ДП «Макіїввугілля» проведено атестацію робочих місць.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта імені В.І. Леніна» ДП «Макіїввугілля» від 22 жовтня 2014 року №61 позивач у період з 12 вересня 1986 року по 21 жовтня 1986 року був учнем машиніста підземного установок з повним робочим днем у шахті дільниці №8.

Відповідно до довідки виробничого підприємства «ГОРНЯК-95» від 13 грудня 2019 року №39к позивач у період з 11 квітня 2003 року по 26 травня 2003 року, з 27 травня 2003 року по 26 серпня 2003 року та з 27 серпня 2003 року по 16 червня 2004 року виконував роботи гірничим підземним, гірничим очисного забою, машиністом гірничо-виймальних машин, з повним робочим днем у шахті.

Наказом Приватного виробничого підприємства «ГОРНЯК-95» від 30 квітня 2002 року №62 визначені підсумки атестації робочих місць за умовами праці.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Чайкино» ДП «Макіїввугілля» від 13 грудня 2019 року №5743 в період з 01 лютого 2010 року по 14 вересня 2010 року позивач працював гірничим очисного забою з повним робочим днем у шахті.

Відповідно до довідки відокремленого підрозділу «Шахта «Калиновская-Восточная» ДП «Макіїввугілля» від 12 грудня 2019 року №5716 в період з 18 жовтня 1995 року по 21 листопада 1998 року та з 13 грудня 2010 року по 24 березня 2011 року позивач працював гірничим очисного забою з повним робочим днем у шахті.

Наказом відокремленого підрозділу «Шахта «Чайкино» ДП «Макіїввугілля» від 31 травня 2006 року №639 проведено атестацію робочих місць за умовами праці.

Здійснивши оцінку обставин справи та надавши їм юридичної кваліфікації, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 47 Закону № 1058 пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Системний аналіз наведених нормативно-правових актів дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених статтею 49 Закону №1058.

Відповідно до приписів пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV є перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII та частини першої статті 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (пункт 1 Порядку).

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Суд не приймає доводи відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періоди роботи у зв`язку з відсутністю довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній виходячи з такого.

Згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Поряд з цим на підставі пункту 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Відповідно до положень частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та змінити спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача повторно призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду, нарахувати та виплатити заборгованість по пенсії з 01 травня 2019 року.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з частиною другою статті 46 Закон № 1058-IV, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги і 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21 лютого 2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року.

Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути компенсацію з нарахованої, але не виплаченої пенсії, що відповідає вимогам закону.

Таким чином, вимога позивача з цього приводу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Положення статті 382 КАС України не є імперативними, тобто, передбачають право суду діяти на власний розсуд в залежності від обставин справи. Суд вважає, що за своїм змістом такі заходи контролю за виконанням судового рішення є додатковим засобом для спонукання суб`єкта владних повноважень до вчинення дій з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду у визначений чинним законодавством спосіб. За таких обставин відсутня необхідність застосування положень статті 382 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та звернути до негайного виконання рішення суду в межах присудження суми пенсії за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. відповідно до квитанції від 18 жовтня 2019 року №0.0..1.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у зазначеному розмірі підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з УПФУ м.Крамтаорська Донецької області на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 139, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецькій області (за місцезнаходженням: в.Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецької області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецької області повторно призначити пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецької області нарахувати та виплатити заборгованість по пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року по теперішній час.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецької області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати ОСОБА_1 з 1 травня 2019 року по теперішній час, відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсацій громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах присудження суми пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Краматорську Донецькій області (за місцезнаходженням: в.Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 14 січня 2020 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв