Справа № 160/12261/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області щодо обрахунку стажу роботи ОСОБА_1 з часу призначення пенсії 04.07.2007 року в одинарному розмірі за час роботи по Списку № 1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області провести повторне нарахування пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 04.07.2007 року, згідно з п. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з додаванням до страхового стажу додатково по одному року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 різницю між виплаченою пенсією та перерахованою пенсією з 04.07.2007 року з додаванням до страхового стажу додатково по одному року.
В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що не погоджується з тим, що відповідачем не проведений перерахунок його пенсії із зарахуванням до страхового стажу додатково по одному року на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту її призначення, тобто з 04.07.2007 року. Натомість, позивач погоджується з тим, що пенсійним органом проведено правильний перерахунок його пенсії, але з 01.10.2017 року, та перераховано пенсію з додаванням по одному року до страхового стажу, як того вимагає ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування». За поясненнями позивача, вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачають можливість зарахування до страхового стажу додатково по одному року за кожний повний рік стажу роботи за Списком № 1. Позивач вважає, що на момент його звернення до відповідача за призначенням пенсії 04.07.2007 року йому неправильно був обрахований страховий стаж та розмір пенсії, бо не додано додатково по одному року за кожен повний рік стажу роботи за Списком № 1.
Тому, не погодившись з діями відповідача щодо обрахунку стажу роботи з моменту призначення пенсії, тобто з 04.07.2007 року, та щодо призначення пенсії в одинарному розмірі за час роботи по Списку № 1, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права на отримання пенсії у відповідному розмірі.
Ухвалою суду від 10.12.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу - відповіді на відзив.
У встановлений судом строк, відповідач заперечуючи проти позову, надав відзив на позов, який долучений до матеріалів справи.
В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач зазначив, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, свідчать про некомпетентність в сфері пенсійного забезпечення та наданні хибної оцінки фактичним обставинам справи. Адже, при призначенні позивачу пенсії з 04.07.2007 року територіальним органом Пенсійного фонду було проведено обчислення страхового стажу позивача з додаванням до кожного відпрацьованого року за Списком № 1 додатково по одному року, що у підсумку виразилось у наявних 579 місяцях страхового стажу - за 48 років 3 місяці, при тому, що фактичний загальний стаж позивача становить 34 роки 03 місяці 13 днів.
За поясненнями відповідача, 02.09.2008 року були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон України № 1058-ІV), відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VІ (далі - Закон України № 345-VІ), яким з 16.09.2008 року (дата набрання чинності Законом України № 345-VІ) були внесені зміни до Закону України № 1058-ІV, якими визначено, що відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України № 1058-ІV, за кожний повний рік стажу роботи, зокрема за Списком № 1, до страхового стажу додатково зараховується по одному року. При цьому, як зазначив відповідач, до внесених змін додатково зараховувався стаж роботи по Списку № 1 до 01.01.2004 року. Тому, після звернення позивача із заявою від 13.04.2010 року про індивідуальний перерахунок пенсії, відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України № 1058-ІV, розрахунок пенсії позивача було змінено з 01.04.2010 року.
При цьому, відповідач стверджує, що як і при первинному призначенні позивачу пенсії (з 04.07.2007 року), так і під час проведення перерахунку, з урахуванням приписів абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачу було проведено обчислення страхового стажу з додаванням до кожного відпрацьованого ним року за Списком № 1 додатково по одному року, що у підсумку виразилось у наявних 631 місяці страхового стажу - 52 роки 07 місяців, при тому, що фактичний стаж позивача становить 36 років 07 місяців 02 дні. Так само і після звернення позивача із заявами про перерахунок пенсії від 14.05.2012 року, 07.08.2014 року, 07.09.2016 року, користуючись правом на індивідуальний перерахунок пенсії, йому був проведений перерахунок пенсії з обчисленням стажу шляхом додавання до кожного відпрацьованого року за Списком № 1 додатково по одному року.
Натомість, як пояснив відповідач, 01.10.2017 року позивачу було проведено осучаснення пенсії шляхом застосування при обчисленні розміру пенсії середнього показника заробітної плати за 2014, 2015, 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Проте, в 2017 році, як помилково вважає позивач, йому не було перераховано пенсію з додаванням за кожний повний рік роботи по Списку № 1 по одному року додатково до страхового стажу. Адже, такий порядок обчислення страхового стажу позивачу був застосований з 04.07.2007 року, а в подальшому при перерахунку пенсії, в 2017 році змінився коефіцієнт стажу позивача через зміну величини оцінки одного страхового стажу - 1 % (до 01.10.2017 року був 1,35 %), а сума місяців не змінилася та становить 703 місяці, як це було обчислено при попередньому перерахунку пенсії 07.09.2016 року. Додатково відповідач зазначив, що з 01.04.2019 року позивачу був автоматично проведений перерахунок пенсії з додаванням стажу, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 42 Закону України № 1058-ІV (загальний стаж позивача становить 43 роки 9 місяців 28 днів).
З урахуванням викладеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Суд, враховуючи положення ст. 257, ст. 261, ст. 263 КАС України, розглянув адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач з 04.07.2007 року перебуває на обліку в Головному Пенсійному фонді України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах (робота за Списком № 1).
Відповідно до матеріалів пенсійної справи, копія якої міститься в матеріалах справи, за відомостями з протоколу № 13 від 16.07.2007 року позивачу була призначена пенсія за віком, з урахуванням пільгового стажу за Списком № 1 - 15 років 9 місяців 8 днів, загального стажу - 34 роки 3 місяці 13 днів (31.05.2007 року).
15.08.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою (за вих. № 6220/П-09 від 19.08.2019 року) про проведення повторного нарахування йому пенсії, починаючи з 04.07.2007 року, згідно з п. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з додаванням до страхового стажу додатково по одному року та про виплату різниці між виплаченою пенсією та перерахованою пенсією з 04.07.2007 року з додаванням до страхового стажу додатково по одному року.
22.08.2019 року у відповідь на заяву позивача листом № 6220/П-09 відповідач повідомив про те, що в редакції Закону України № 1058-ІV до внесення змін Законом України № 345-VІ в п. 4 ст. 24 Закону України № 1058-ІV, було передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Як зазначив відповідач, після внесення змін, весь пільговий стаж роботи по Списку № 1 після перерахунку пенсії з 01.04.2010 року був зарахований позивачу в подвійному розмірі. Також, відповідач повідомив позивача про те, що у нього були відсутні законні підстави зарахувати стаж роботи на пільгових умовах по Списку № 1 в подвійному розмірі з моменту призначення пенсії та до 01.04.2010 року.
Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 1 січня 2004 року набрав чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (№ 1058-ІV), який, є основним законом, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу додатково зараховується по одному року за кожний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Як зазначив відповідач, 02.09.2008 року Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» № 345-VI, яким з 16.09.2008 року (дата набрання чинності Законом України№ 345-VI) були внесені зміни до Закону України № 1058-ІV, зокрема, абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України № 1058-ІV визначено, що за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналіз викладеного вище вказує, що після внесених змін, зазначеними приписами Закону встановлено, що до страхового стажу додатково зараховується по одному року за кожний рік стажу роботи за Списком № 1, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.
Статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцюватьники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років.
Статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:
Кс - коефіцієнт страхового стажу;
См - сума місяців страхового стажу;
Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1% (до 01.10.2017 року величина оцінки одного року страхового стажу у відсотках становила 1,35%).
Як зазначив відповідач, на підставі ч. 3 ст. 24 Закону України № 1058-ІV ним був обчислений страховий стаж позивача з 04.07.2007 року з додаванням до кожного відпрацьованого року за Списком № 1 додатково по одному року, що у підсумку виразилось у 48 роках 3 місяцях (579 місяцях), з урахуванням того, що фактичний загальний стаж позивача на момент призначення йому пенсії становив 34 роки 3 місяці 13 днів. Це підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом № 113 від 16.07.2007 року та розрахунком стажу з матеріалів пенсійної справи. Також, з 01.04.2010 року після звернення позивача за перерахунком пенсії, з урахуванням внесених змін, йому було проведено обчислення стажу на підставі абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України № 1058-ІV, тобто з додаванням до кожного відпрацьованого року за Списком № 1 додатково по одному року, що виразилось у 52 роках 07 місяцях страхового стажу позивача, з урахуванням того, що фактичний страховий стаж позивача склав 36 років 07 місяців 02 дні.
Згодом, за поясненнями відповідача, що підтверджуються матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 , ним були проведені перерахунки страхового стажу позивача та відповідно розміру його пенсії, а також осучаснення пенсії з 01.10.2017 року.
При цьому, як зазначив позивач, з 01.10.2017 року відповідачем правильно був обрахований страховий стаж та перерахована пенсія з додаванням по одному року до страхового стажу, як того вимагає ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Натомість, суд зазначає, що підсумково обчислений відповідачем стаж з 01.10.2017 року безпосередньо пов`язаний з тим страховим стажем, який був визначений відповідачем при призначенні пенсії, тобто з 04.07.2007 року
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що в ході судового розгляду справи було встановлено, що дії відповідача на момент призначення пенсії позивачу були правомірними, такими, що вчинені в межах наданих законом повноважень. При цьому, з 04.07.2007 року відповідачем були враховані норми чинного на момент призначення позивачу пенсії законодавства, в тому числі щодо додавання до кожного відпрацьованого року за Списком № 1 додатково по одному року, що у підсумку виразилось у 48 роках 3 місяцях (579 місяцях), з урахуванням того, що фактичний загальний стаж позивача на момент призначення йому пенсії становить 34 роки 3 місяці 13 днів.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
3. Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є:
1) верховенство права;
2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом;
3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами;
4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі;
5) обов`язковість судового рішення;
6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи;
7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом;
8) розумність строків розгляду справи судом;
9) неприпустимість зловживання процесуальними правами;
10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст. 9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).
Приймаючи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги не підтверджуються матеріалами справи та є необґрунтованими, а дії відповідача щодо призначення та обчислення позивачу страхового стажу відповідають вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні адміністративного позову.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768, 40 грн. (квитанція № ПН 1864 від 03.12.2019 року) йому не відшкодовується та судові витрати у справі не розподіляються.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Судові витрати у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13.01.2020 року.

Суддя І.О. Лозицька