Справа № 157/27/20
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/27/20
Провадження №2-а/157/5/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Фесь Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Данилюка Андрія Михайловича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській, поліцейського роти з обслуговування м. Ковель Данилюка А.М., в якому просить визнати дії відповідача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 234096 від 22 грудня 2019 року, а провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що 26 грудня 2019 року він отримав поштовим зв`язком постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №234096 від 22 грудня 2019 року, складену поліцейським роти з обслуговування м. Ковель Данилюком Андрієм Михайловичем, якою на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Йому ставиться у вину те, що він на автодорозі М-07 (Київ-Ковель-Ягодин), керуючи транспортним засобом, рухався у крайній лівій смузі за відсутності транспортних засобів у двох інших смугах, чим порушив п.п. 11.5. Правил дорожнього руху. В постанові зазначено, що водій, зупинившись на вимогу поліцейського, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9. «б» Правил дорожнього руху, і при перевірці документів не мав при собі та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1. «г» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КпАП України. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху не порушував, а при розгляді справи поліцейським порушено його права, дії поліцейського при винесенні постанови були протиправними. У зазначеній постанові працівниками поліції не вказано місця уявного вчинення ним правопорушення, адже автодорога Київ-Ковель-Ягодин має загальну протяжність лише 488,5 км, а у постанові зазначено 488 км. Постанова, мабуть, стосується обставин, які трапились при проїзді ним поста патрульної поліції у місті Любомль, адже, саме 22 грудня 2019 року він рухався зазначеною вище автодорогою та біля поста патрульної поліції був зупинений поліцейським. Поліцейський не звертав уваги на те, що він лише здійснив об`їзд перешкоди і відразу повернувся в крайню праву смугу. Після виникнення конфліктної ситуації працівник поліції поставив вимогу надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте таку вимогу він вважав протиправною, а тому не надав зазначений поліс. В оскарженій постанові не наведено жодного доказу його вини, працівниками поліції не було складено відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, складання якого є обов`язковою умовою оформлення матеріалів по притягненню до адміністративної відповідальності, його було позбавлено цілого ряду прав, передбачених ст. 268 КпАП України, зокрема, права скористатися юридичною допомогою адвоката, права надати пояснення та клопотання.

Представником відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Моніч Тетяною подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивача правомірно у відповідності з вимогами законодавства було притягнуто до адміністративної відповідальності. В обґрунтування заперечень представник позивач Моніч Т. також зазначає, що 22 грудня 2019 року поліцейським роти з обслуговування міста Ковель УПП у Волинській області ДПП Данилюком А.М. при здійснені патрулювання о 13 год. 25 хв. було виявлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме: водій транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», моделі «SPRINTER», н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався крайньою лівою смугою не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот при тому, що дві крайні смуги були вільними, чим порушив вимоги п. 11.5. Правил дорожнього руху, що є порушенням ч. 2 ст. 122 КпАП України. Водій зупинившись на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 «б» Правил дорожнього руху, а при перевірці у водія документів, передбачених п. 2.1. Правил дорожнього руху та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій відмовився пред`являти на вимогу працівника поліції посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), чим було порушено п. 2.1. Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КпАП України. Вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ст. 125 КпАП України та ч. 1 ст. 126 КпАП України було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського.

Позивач Гончарук В.М ОСОБА_2 та представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Моніч Т. в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідач поліцейський роти з обслуговування м. Ковель Данилюк А.М. в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 22 грудня 2019 року поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області ДПП Данилюком А.М. було винесено постанову серії ДП 18 № 234096 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КпАП України. Згідно з цією постановою позивач порушив вимоги п. п. 11.5., 9.9. «б» та 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху, а саме: керуючи транспортним засобом, рухався крайньою лівою смугою не маючи наміру робити поворот ліворуч чи розворот при тому, що дві крайні смуги були вільними; водій зупинившись на вимогу поліцейського не увімкнув аварійну світлову сигналізацію; при перевірці документів водій відмовився пред`являти на вимогу працівника поліції посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») (а.с. 3а).

Частиною 2 ст. 122 КпАП України встановлено, що адміністративна відповідальність для водіїв транспортних засобів наступає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 11.5. Правил дорожнього руху на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Статтею 125 КпАП України передбачена відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.

Відповідно до п. 9.9. «б» аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Частиною 1 ст. 126 КпАП України відповідальність передбачена за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до п. 2.1. «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У той же час, п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема відповідним підрозділом Національної поліції, лише при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було зупинено транспортний засіб у зв`язку з порушенням п. 11.5. Правил дорожнього руху (на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки)).

Відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів на порушення позивачем п. 11.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КпАП України, що давало б поліцейському підстави для перевірки наявності у ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та свідчило про правомірність зупинки автомобіля під керуванням позивача.

Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Досліджений судом DVD-R диск з відеозаписом, що був доданий відповідачем до відзиву, містить лише інформацію про те, що автомобіль під керуванням позивача був зупинений поліцейським, а саме, на відеозаписі відображено як транспортний засіб позивача вже стоїть, а позивач, сидячи в автомобілі вимагає надати докази про порушення ним Правил дорожнього руху, оскільки заперечує, що рухався в крайній лівій смузі. На цьому відеозаписі відсутня фіксація порушення позивачем пункту 11.5. Правил дорожнього руху, тобто вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

Постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки містить лише саме по собі описання адміністративних правопорушень. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку. В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КпАП України (ч. 2 ст. 251 КпАП України).

Відповідачами, які є суб`єктами владних повноважень, не надано в межах розгляду цієї справи належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, що в подальшому стало підставою для зупинки автомобіля під керування позивача і перевірки в останнього як у водія транспортного засобу передбачених законодавством документів.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, тому не можна вважати правомірними зупинку транспортного засобу під керуванням позивача та вимогу поліцейського про надання водієм відповідних документів, у зв`язку з чим оскаржувану постанову, якою на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122, ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КпАП накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим вимоги позивача про визнання дій відповідача ОСОБА_3 протиправними не ґрунтуються на положеннях закону, зокрема ч. 3 ст. 286 КАС України, у зв`язку з чим в цій частині вимог належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 16, 134, 223-246, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДП 18 № 234096 від 22 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КпАП України у виді штрафу в розмірі 425 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається через Камінь-Каширський районний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий:О. В. Антонюк