Справа № 400/416/19
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 р. № 400/416/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002

до відповідача:Енергетичної митниці ДФС, вул. Світлицького, 28-А, м. Київ 215, 04215

про:визнання протиправною та скасування картки відмови від 04.01.2019 № UA903150/2019/00001,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Нібулон", звернувся до адміністративного суду з позовом до Енергетичної митниці ДФС про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA 903150/2019/00001 від 04.01.2019 .

Позивач обґрунтовує позов тим, що всі дані до митної декларації позивачем внесені достовірні. Розбіжність між даними густини палива при температурі 150 С, визначені позивачем на підставі паспорта якості та зазначені у висновку Харківського управління з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС № 103 від 03.01.2019 знаходиться у межах допустимої згідно з ДСТУ ЕН ІSО 3675:2012 похибки вимірювання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки декларування здійснюється шляхом заяви за встановленою формою точних відомостей про товар. Позивачем в графі 31 МД не вказані точні відомості щодо компонентного складу товару-опис товару не відповідає реальним дослідженням. Відмова від митного оформлення товару існувала відповідно до ст. ст. 256,257 МК України.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що розбіжності у показниках проб товару знаходяться в межах похибок передбачених державними стандартами України та похибок, які притаманні засобам вимірюваної техніки та випробувального обладнання, які були застосовані під час лабораторних досліджень.

Ухвалою від 22.03.2019 призначена експертиза нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів та зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.10.2019 поновлено провадження у справі.

13.01.2020 представники сторін надали суду пояснення та не заперечували проти переходу до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку:

Позивач уклав договір купівлі-продажу дизельного палива від 03.01.2018 з Акціонерним товариством «ОРЛЕН ЛЕТУВА». В грудні 2018 контрагент позивача здійснив поставку дизельного палива об`ємом 137,636 тис. літрів та вагою 114362 кг.

З метою митного оформлення дизельного палива позивачем 19.12.2018 подана митна декларація ІМ 40 ДЕ № UA 903150/2018/004095. Відповідно до паспорту якості № 131828 від 18.09.2018 у графі 31 декларації маркування та кількість Автомобільного дизельного пального Арктик,1 клас, стандарт. Також зазначив, що густина (щільність) проби за температурою 150 С складає 830,9 кг/м3 та у графі 47 розраховані митні платежі: акцизний податок та податок на додану вартість.

Під час митного оформлення відповідачем було взято проби і зразки товару, які були направлені до відокремленого підрозділу спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень - Харківського управління з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС.

Харківським управлінням з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС від 03.01.2019 складено висновок № 103, в якому зазначено, що отримані результати лабораторних досліджень проби не суперечать вимогам ДСТУ 7688:2015 «Паливо дизельне ЄВРО. Технічні умови» та визначена густина палива при температурі 150С 830,7 кг/м3.

На підставі цього висновку відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA 903150/2019/00001 від 04.01.2019, в якій зазначив, що відповідно до вимог ст.256 МК України митний орган може відмовити в митному оформленні товарів за наявності обґрунтованих підстав. Позивачем порушено ст.257 МК України, а саме: невідповідність інформації у графах 31,47 МД результатам досліджень, зазначеним у висновку Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень ДФС від 03.01.2019.

Відповідно до ст.256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Згідно зі ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.6,7, ст.257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Позивач з метою митного оформлення товару подав електронну митну декларації, в якій в графі 31 зазначив опис товару відповідно до даних, які зазначені у паспорті якості №131828 від 18.09.2018.

В графі митної декларації 47 "Нарахування платежів" відповідно до вимог Наказу Міністерства фінансів України від 30.045.2012 № 651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку адміністративного документа» наводяться відомості про нарахування митних платежів. У першій колонці "Вид" зазначається код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами.

У другій колонці "Основа нарахування" зазначаються:

при нарахуванні вивізного мита: за адвалорною ставкою - митна вартість товару, зазначена в графі 45 МД; за специфічною ставкою - кількість товару у відповідних одиницях вимірювання та обліку.

У третій колонці "Ставка" зазначаються:

при нарахуванні плати - установлений законодавством розмір ставки плати;

при нарахуванні вивізного мита - установлений законодавством розмір ставки вивізного мита.

У четвертій колонці "Сума" зазначається нарахована сума вивізного мита чи плати.

Відповідач вважає, що позивачем при заповненні графи 47 митної декларації, а саме при визначені суми акцизного податку визначено не правильно об`єм дизпалива, який вплинув на нарахування митних платежів.

Позивач для визначення об`єму ввізного товару поділив вагу на густину(щільність) та отримав об`єм товару, зазначений у декларації 137,636 х 139,5 евро (ставка податку для цього виду товару визначена Податковим Кодексом України для товарів з кодом УКТЗЕД 27101943, зазначеного у графі 33 МД).

Відповідач вважає, що позивач повинен був визначити об`єм товару на підставі висновку за результатами дослідження Харківського управління з питань експертиз, в якому густина(щільність) дизпалива склала не 830,9 кг/м3, а 830,7 кг/м3, що впливає на об`єм товару.

Висновком експерта від 27.09.2019 № 13333/19-34 густина палива при температурі 150С склала 830,6 кг/м3. Вимоги згідно ДСТУ 7688:2015 густини складає в межах 800-845 кг/м3. Розбіжностей у фізико-хімічних показниках між висновком Харківського управління з питань експертиз та досліджень ДПМЕ ДФС від 03.01.2019 та фізико-хімічними показниками отриманими в ході судової експертизи нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів наданої на дослідження речовини практично не існує. Методом визначення густини аерометром підтверджуються(не суперечать) дані паспорту якості № 131828 від 18.09.2018, що в подальшому були відображені у митній декларації ІМ 40ДЕ № UA 903150/2018/004095 від 19.12.2018.

Аналіз норм Митного Кодексу України дає підстави для висновку, що відповідач може відмовити у митному оформлені товару, якщо декларант не виконав умов, визначених цим Кодексом. Відповідачем у спірному рішенні зазначено, що позивач порушив ст.257 МК України, оскільки повинен був зазначити в митній декларації точні відомості про товар, а позивач зазначив невідповідну інформацію.

Позивач у МД в графах 31,47 зазначив достовірну інформацію на підставі паспорта якості.

Відповідач не довів суду наявність правових підстав для прийняття картки відмови у митному оформлені товару, не обґрунтував правомірність своєї відмови. Відповідач не надав суду доказів порушення позивачем ст.257 МК України. Не довів суду належними доказами, що позивачем невірно зазначена густина дизпалива, що вплинуло на нарахування митних платежів. Проведена відповідачем та судом експертиза не спростовує те, що позивачем у графах митної декларації 31,47 наведені точні відомості. Встановлена похибка густини дизпалива не може вплинути на донарахування митних платежів. Картка відмови від 04.01.2019 не відповідає критеріям, яким повинне відповідати рішення суб`єкта владних повноважень відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, тому позов належить задовольнити.

Позивач надав суду заяву про стягнення з відповідача витрати на проведення експертизи в сумі 7912,80 грн.

Відповідач заперечував проти стягнення з нього суму витрат на проведення експертизи, оскільки ця сума витрат є не співмірною з сумою, яку позивач додатково поніс за сплату митних платежів, в зв`язку з прийняттям відповідачем картки відмови від 04.01.2019.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно зі ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що, в зв`язку з прийняттям відповідачем картки відмови від 04.01.2019, позивачу були додатково нараховані митні платежі в сумі 130 грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні витрат на проведення експертизи, оскільки аналіз вищезазначених положень Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави вважати, що розмір таких витрат повинен бути пропорційним до предмету спору та співмірним до тих витрат, які поніс позивач, в зв`язку з прийняттям відповідачем протиправного рішення - картки відмови від 04.01.2019.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України підлягає поверненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 194, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002, ідентифікаційний код 14291113) до Енергетичної митниці ДФС (вул. Світлицького, 28-А, м. Київ 215, 04215, ідентифікаційний код 39442252) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA 903150/2019/00001 від 04.01.2019 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Енергетичної митниця ДФС (вул. Світлицького, 28-А, м. Київ 215, 04215, ідентифікаційний код 39442252) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (вул. Каботажний спуск, 1, м. Миколаїв, 54002, ідентифікаційний код 14291113) судовий збір у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня), сплачений платіжним дорученням № 8026 від 14.02.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко