Справа № 460/3659/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Рівне №460/3659/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., рощглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства оборони України, Генерального штабу Збройних Сил України, Головного Управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України
про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі Відповідач-1), Генерального штабу Збройних Сил України (далі Відповідач-2), Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (далі Відповідач-3) про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій.

Позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, які полягають у ненаданні належної відповіді на подану відповідно до Закону України "Про звернення громадян" скаргу від 20.06.2019;

- визнати протиправною бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України, яка полягає у ненаданні у встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк повідомлення на скаргу від 21.08.2019;

- визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України, які полягають у пересиланні не за належністю поданої відповідно до Закону України "Про звернення громадян" скарги від 21.08.2019 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у ненаданні у встановлений Законом України "Про звернення громадян" строк повідомлення на подану відповідно до Закону України "Про звернення громадян" скаргу від 15.10.2019;

- визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України, які полягають у ненаданні належної відповіді на скаргу від 15.10.2019, яка передана Міністерством оборони України на розгляд до Генерального штабу Збройних Сил України;

- зобов`язати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України повторно розглянути скаргу від 20.06.2019 із врахуванням норм Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України повторно розглянути скаргу від 21.08.2019 із врахуванням норм Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути скаргу від 15.10.2019 із врахуванням норм Закону України "Про звернення громадян".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що скарги ОСОБА_1 від 20.06.2019, від 21.08.2019 та від 15.10.2019 не були належним чином розглянуті відповідачами.

При цьому, Відповідач-3 фактично самоусунувся від розгляду скарги від 20.06.2019, здійснивши посилання на рішення суду, де вже встановлено обставини, яких стосується скарга.

Відповідач-2 не здійснив належний розгляд скарги від 21.08.2019, переславши її не за належністю до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. Про таке пересилання позивача не повідомив.

Відповідач-1 самоусунувся від розгляду скарги від 21.08.2019, переславши її для розгляду до Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України. Про таке пересилання позивача не повідомив. Зазначені у відповіді вказаного управління факти щодо розгляду попередніх скарг позивача не відповідають дійсності.

Позивач зазначає, що відповідачі не досліджували причин, що слугували підставами його звернень, а навпаки упереджено проігнорували.

Вказує, що Закон України "Про звернення громадян" не передбачає серед підстав для відмови у наданні інформації на звернення таку, як дослідження та надання їй оцінки у судових рішеннях, у зв`язку з чим така інформація особі має бути відома.

Позивач наголошує, що відповідачі позбавили його права отримати обґрунтовану (належну) відповідь, гарантованого ст.40 Конституції України, ст.15, ст.19 Закону України "Про звернення громадян".

Посилається на недотримання відповідачами норм Закону України "Про звернення громадян", Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735.

Ухвалою суду від 27.11.2019 позовна заява залишалася без руху для усунення недоліків. У встановлений судом строк позивач недоліки усунув.

Ухвалою від 13.12.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву.

Відповідачами подано відзиви на позовну заяву.

За змістом відзиву Відповідача-3, його дії щодо розгляду скарги позивача від 20.06.2019 відповідали критеріям, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Зокрема, були вчинені на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно (з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія)), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач-3 зазначає, що позивач неодноразово звертався з аналогічними зверненнями, які були належним чином розглянуті. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

За змістом відзиву Відповідача-2, позовні вимоги є необгрунтованими.

Зокрема, вирішення порушеного у скарзі питання стосовно притягнення до відповідальності осіб не було здійснено з огляду на додержання посадовими особами, що здійснювали розгляд та опрацювання звернень, вимог Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 №735, та Закону України "Про звернення громадян".

Відповідач-2 просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

За змістом відзиву Відповідача-1, позовні вимоги є безпідставними.

Зокрема, висловлені у скаргах питання не є предметом регулювання Закону України "Про звернення громадян".

Крім того, у скаргах позивач надає власну оцінку судовим рішенням, з якими не погоджується, та просить відповідачів роз`яснити обставини, які вже встановлені вказаними рішеннями, а саме: внести подання щодо скасування наказів про виведення його поза штат та припинення доступу до державної таємниці у 2017 році, повернути кошти грошового забезпечення.

Відтак, надання ОСОБА_1 відповідей з посиланням на те, що дії посадових осіб, зазначених у зверненнях, вже оскаржувалися ним у судовому порядку і за результатом розгляду справ зазначені порушення не підтвердилися, не є порушенням прав чи інтересів позивача.

Оскільки звернення позивача не стосувалося питань, пов`язаних з діяльністю Міністерства оборони України, Збройних Сил України, підприємств, установ і організацій, які належать до сфери управління Міноборони, а також не стосувалися актів, які ними видаються, розгляд такого звернення не належить до повноважень Міністерства оборони.

У зв`язку з цим, з метою реалізації прав позивача, його скаргу було передано до Генерального штабу Збройних Сил України.

Скарга позивача розглянута у встановлений законом строк, жодних порушень порядку її розгляду не допущено.

З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Розглянувши позовну заяву та відзиви відповідачів, дослідивши у судовому засіданні долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Наказом командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) від 21.09.2017 №215, підполковника ОСОБА_1 , який знаходиться поза штатом управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", звільненого з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 13 вересня 2017 року №318 відповідно до частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з урахуванням вимог частини восьмої цієї ж статті у запас за пунктом "б" (за станом здоров`я), з 28.09.2017 виключено із списків особового складу частини, з усіх видів забезпечення й направлено для зарахування на військовий облік до Рівненського об`єднаного міського військового комісаріату Рівненської області (а.с.13).

ОСОБА_1 звернувся до Відповідача-3 зі скаргою від 20.06.2019 на відмову начальника Західного територіального управління Військової служби правопорядку в задоволенні звернення (а.а.с.14-18).

За змістом скарги позивач просив:

- провести розслідування, притягнути до відповідальності винних осіб, зокрема начальника Західного ТУ ВСП м. Бобика, ТВО начальника Рівненського ЗВ ВСП підполковника В.Москалець, ТВО начальника Рівненського ЗВ ВСП підполковника ОСОБА_2 та інших військовослужбовців причетних по факту відмови у задоволенні звернення, надання формальних упереджених повідомлень, покривання протиправних дій ОК "Захід";

- провести ретельну перевірку усіх обставин, викладених у його заяві від 11.01.2019, та надати йому повідомлення по суті порушених в даній скарзі питань, надати оцінку діям, як саме вчинило оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " по відношенню до нього згідно з вказаними вище питаннями, що і було основою звернення заяви від 11.01.2019, (чітку змістовну відповідь по кожному питанню);

- відповідно до ст.18 Закону України "Про звернення громадян", витребувати усі необхідні документи для проведення службового розслідування з оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", а також витребувати копії рапортів та подань на полковника ОСОБА_3 , полковника ОСОБА_4 , підполковника ОСОБА_5 , підполковника ОСОБА_6 , майора ОСОБА_7 з їх проханням про переміщення під час проведення організаційних заходів в оперативному командуванні " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з 26.04.2017 по 30.07.2017, здійснивши витребування з оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ ЗС України (в/ч НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), які наявні в оперативному командуванні " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", повідомлення про відсутність рапортів є оманливим;

- відповідно до ст.19 даного Закону, здійснити перевірку об`єктивно, всебічно та вчасно, вжити заходів до припинення неправомірних дій, усунути причини та умови, які сприяли порушенням, забезпечити поновлення порушених моїх прав;

- винних осіб оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у вчиненні протиправних дій відносно нього притягнути до відповідальності;

- зобов`язати оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " повернути належні йому грошові кошти, яких його було позбавлено незаконно;

- окремим пунктом встановити, де він перебував з 31.07.2017 на посаді старшого офіцера відділу напрямків управління територіальної оборони управління оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", чи зарахований в розпорядження, оскільки одночасне перебування на посаді і в розпорядженні не передбачене законодавством України, про що просив чітко та змістовно вказати йому додатково, в судових рішеннях визначено що він був і на посаді і в розпорядженні одночасно, що не може бути;

- допитати полковника ОСОБА_8 - детально, коли саме він нібито доводив до нього усно про організаційні заходи з 26.04.2017 по 30.07.2017 (дата, час, або приблизно), доводив йому індивідуально, чи хтось був присутній, якщо був то хто саме, що позивач сказав під час нібито доведення йому про організаційні заходи, доводив під час проведення бесіди, якщо така мала місце, чи по мобільному телефону, тощо, крім того допитати детально полковника ОСОБА_3 , та полковника ОСОБА_4 , які вказані в аркушах бесід від 06.07.2017 та від 24.07.2017, які нібито були присутні під час проведення даних бесід, про що повідомити його детально по кожному військовослужбовцю;

- внести подання щодо скасування протиправних наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2017 №213 про незаконне виведення його поза штат, та наказу №403 від 04.08.2017 щодо припинення доступу до державної таємниці за наслідком протиправних дій ОК "Захід" відносно нього, коли істотність порушення процедури уже потягнуло неправильність, та категорично заперечив надавати на черговий розгляд його заяву від 11.01.2019, (скарг, тощо) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та Західного ТУ ВСП у зв`язку з його недовірою;

- відповідно до ст.40 Конституції України, ст.20 Закону України "Про звернення громадян" здійснити та забезпечити розгляд даної скарги, та по суті кожного запитання в аналогічному порядку запитань про що повідомити його поштою у встановлені законом терміни, за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом-відповіддю від 31.07.2019 №306/1/6582 (а.с.19) Відповідач-3 повідомив позивача про те, що його скаргу розглянуто.

Згідно зі змістом відповіді, за зверненнями позивача неодноразово проводилися перевірки, надавалися вичерпні та обґрунтовані відповіді і роз`яснення з посиланням на положення законодавства України.

Вказано, що у діях посадових осіб Західного територіального управління Служби правопорядку порушень не виявлено.

Встановлено, що дії посадових осіб оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", зазначені у зверненнях, оскаржувалися в судовому порядку. Рішеннями судів у справі №817/1578/17 дії командування щодо виплати позивачу грошового забезпечення за серпень, вересень 2017 року, невиплати йому грошової надбавки за роботу з таємними документами за серпень, вересень 2017 року визнано такими, що вчинені у порядок та у спосіб, що визначені чинним законодавством, в межах наданих йому повноважень, обґрунтовано і правомірно.

Зазначено, що питання щодо перебування позивача у період з 31.07.2017 не належить до компетенції Служби правопорядку. Разом з тим, дане питання було досліджене судом у справі №817/1643/18. Рішеннями судів дії оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " щодо непризначення позивача на рівнозначну посаду в ході проведення організаційних заходів у 2017 році визнано законними.

ОСОБА_1 звернувся до Відповідача-2 зі скаргою від 21.08.2019 (а.а.с.20-21).

За змістом скарги позивач просив:

- притягнути до відповідальності винних осіб щодо відмови в задоволенні звернення від 20.06.2019 відповідно до Закону України "Про звернення громадян";

- відповідно до ст.34, ст.40 Конституції України надати обґрунтовану відповідь, в тому числі вказати, згідно з яким пп п.116 Положення №1153/2008, він був зарахований в розпорядження, з якої дати, та надати відповідно копію наказу командувача Сухопутних військ ЗС України (по особовому складу) про зарахування його в розпорядження, або повідомити його, що він жодного дня в період з 31.07.2017 по 28.09.2017 в розпорядження зарахований не був;

- відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян" здійснити та забезпечити контроль розгляду даної скарги, про що повідомити його письмово поштою у встановлені законом терміни, за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом-відповіддю від 18.09.2019 №116/9/кц/2/5006 (а.с.24) кадровий центр Сухопутних військ Збройних Сил України повідомив позивача про те, що його звернення опрацьовано.

За змістом відповіді, у ході судового розгляду справи №817/1578/17 за позовом ОСОБА_1 до оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було встановлено всі обставини, пов`язані з перебуванням позивача у розпорядженні (за штатом), судом надано правову оцінку оскаржуваних позивачем дій оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", визнано дії щодо перебування позивача в розпорядженні законними.

Крім того, вказано, що на скаргу позивача від 21.08.2019 надано відповідь начальником головного управління Служби правопорядку у Збройних Силах України.

Оскільки відповідно до ч.4 ст.7 Закону України "Про звернення громадян" забороняється направляти скарги громадян на розгляд тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, зазначена скарга не може бути розглянута у кадровому центрі Сухопутних військ Збройних Сил України.

ОСОБА_1 звернувся до Відповідача-1 зі скаргою від 15.10.2019 (а.а.с.25-26).

За змістом скарги позивач просив:

- притягнути до відповідальності винних осіб щодо відмови у задоволенні звернення від 20.06.2019, від 21.08.2019, поданого відповідно до Закону України "Про звернення громадян";

- відповідно до ст.40 Конституції України, надати йому обґрунтовану відповідь на усі запитання, в тому числі вказати, згідно з яким пп п.116 Положення №1153/2008, він був зарахований у розпорядження, з якої дати, та надати відповідно копію наказу посадової особи (по особовому складу) про зарахування його у розпорядження, або повідомити, що він жодного дня в період з 20.07.2017 по 28.09.2017 в розпорядження зарахований не був;

- відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян", здійснити та забезпечити контроль розгляду даної скарги, про що повідомити його письмово належною відповіддю поштою у встановлені законом терміни, за адресою: АДРЕСА_2 .

Листом-відповіддю №316/1/1975 (а.с.29) Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України повідомило позивача про те, що його скарга опрацьована.

За результатом розгляду скарги повідомлено про те, що 20.06.2019 позивачем було подано скаргу на начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, в якій, окрім іншого, оскаржуються дії та рішення кадрового підрозділу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України. На вказану скаргу позивачу надано відповідь.

Вказано, що 21.08.2019 позивачем надіслано скаргу на ім`я начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України з вимогами притягнути до відповідальності винних осіб щодо відмови в задоволенні попередньої скарги від 20.06.2019.

У зв`язку з цим начальником кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України позивачу надано роз`яснення про неможливість розгляду скарги у зв`язку з тим, що скарга подана до органу, дії якого оскаржуються.

У зв`язку з вищевикладеним, посадові особи Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України діяли відповідно до вимог законодавства України.

Зазначено, що в частині проходження військової служби позивача було поінформовано у відповіді Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (вих.№306/1/6582 від 31.07.2019).

Лист-відповідь №316/1/1975 була надіслана ОСОБА_9 12.11.2019, ним отримана 18.11.2019, що підтверджується копією конверта та даними офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" (а.а.с.30-31).

Вважаючи, що відповідачі не здійснили належний розгляд його скарг, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) врегульовано питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 3 Закону №393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Положеннями статті 4 Закону №393/96-ВР встановлено перелік рішень, дій та бездіяльності, щодо яких громадяни мають право звернутися зі скаргою.

Зокрема, до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Вимоги до звернення встановлені статтею 5 Закону №393/96-ВР.

Відповідно до частини один статті 7 Закону №393/96-ВР, звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з частиною першою статті 14 Закону №393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Статтею 15 Закону №2939-VI визначено, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки (частина третя статті 15 Закону №2939-VI).

Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги (абзац сьомий 7 частини першої статті 18 Закону №2939-VI).

Статтею 20 Закону №2939-VI регламентовано, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), а також порядок контролю за його дотриманням визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства України від 28.12.2016 №735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23.01.2017 за №94/29962 (далі Інструкція №735).

Згідно з пунктом 6 розділу І "Загальні положення" Інструкції №735, усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця (пункт 2 розділу ІІ "Первинний розгляд та облік звернень громадян" Інструкції №735).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ "Первинний розгляд та облік звернень громадян" Інструкції №735, особлива увага приділяється розгляду звернень ветеранів війни та праці, інвалідів, непрацездатних осіб та осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, багатодітних сімей, інших громадян, які потребують соціального захисту та підтримки.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ "Розгляд звернень громадян" Інструкції №735, посадові особи органів військового управління, військових частин під час розгляду звернень громадян зобов`язані уважно вникати в їх суть, у разі потреби вимагати у виконавців матеріали їх перевірки, направляти працівників на місця для перевірки викладених у зверненні обставин, застосовувати інші заходи для об`єктивного вирішення поставлених автором звернення питань, з`ясовувати та приймати рішення про усунення причин і умов, які спонукають авторів скаржитись.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ "Розгляд звернень громадян" Інструкції №735, звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення (пункт 6 розділу ІІІ "Розгляд звернень громадян" Інструкції №735).

Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ "Розгляд звернень громадян" Інструкції №735, відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини.

Що стосується позовних вимог до Відповідача-3, суд зазначає таке.

Досліджуючи скаргу позивача від 20.06.2019, зокрема, описову та заключну частини, суд встановив, що позивач оскаржує до Відповідача-3 дії посадових осіб Західного територіального управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України щодо неналежного реагування на його скаргу на дії Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", просить притягнути до відповідальності посадових осіб як Західного територіального управління Військової служби правопорядку, так і Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Зокрема, в описовій частині скарги ОСОБА_1 надає Відповідачу-3 для перевірки ряд питань (всього 53), аналіз змісту яких вказує на те, що оскаржувані дії посадових осіб стосуються виплати позивачу грошового забезпечення за серпень, вересень 2017 року, невиплати йому грошової надбавки за роботу з таємними документами за серпень, вересень 2017 року, а також непризначення позивача на рівнозначну посаду в ході проведення організаційних заходів у 2017 році.

При цьому, в заключній частині, серед іншого, ОСОБА_1 просить допитати посадову особу щодо обставин проведення організаційних заходів у 2017 році, внести подання щодо скасування наказів від 19.09.20917 №213 про виведення позивача поза штат та від 04.08.2017 №403 про припинення доступу до державної таємниці, зобов`язати Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " повернути належні грошові кошти, яких його було незаконно позбавлено.

За даними комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", що функціонує в судах загальної юрисдикції відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2020 №30 (далі КП "ДСС"), судом встановлено, що обставини щодо виплати позивачу грошового забезпечення за серпень, вересень 2017 року, невиплати йому грошової надбавки за роботу з таємними документами за серпень, вересень 2017 року досліджені судом в адміністративній справі №817/1578/17 за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання бездіяльності протиправною, внесення змін в наказ.

Рішеннями Рівненського окружного адміністративного суду від 01.03.2018 та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2018 підтверджено правомірність дій Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та відсутність порушення прав позивача.

Крім того, за даними КП "ДСС" судом встановлено, що правомірність дій Оперативного командування "Захід" під час проведення у 2017 році організаційних заходів, в тому числі і виведення його поза штат, підтверджена рішеннями судів в адміністративній справі №817/1643/18 за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій: Рівненського окружного адміністративного суду від 23.11.2018, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2019.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим для виконання.

Згідно з частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання (частина 7 статті 13 Закону №1402-VIII).

Таким чином, Відповідач-3, у відповіді на скаргу обґрунтовано посилався на рішення судів, якими встановлено ті фактичні обставини та дії посадових осіб, перевірити які просить позивач.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Відповідач-3 діяв правомірно, у спосіб та в порядку, що передбачені Законом №2939-VI та Інструкцією №735, з дотриманням критеріїв, встановлених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

При цьому, суд зазначає, що дотримання Відповідачем-3 строку надання відповіді, встановленого ст.20 Закону №2939-VI, на звернення позивача від 20.06.2019 перебуває за межами позовних вимог у даній справі, було предметом позову в адміністративній справі №460/2030/19, за наслідками розгляду якої прийняті рішення судами першої та апеляційної інстанцій, згідно з даними КП "ДСС".

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Відповідача-3 є безпідставними та необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають.

Що стосується позовних вимог до Відповідача-2, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідь на звернення до Відповідача-2 від 21.08.2019 позивач отримав від кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України.

Позивач вказує на неправомірність дій Відповідача-2, які полягають у пересиланні його скарги не за належністю та у неповідомленні його про таке пересилання.

Відповідно до частини третьої статті 7 Закону №393/96-ВР, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Зазначена норма конкретизується в пункті 14 розділу ІІ "Первинний розгляд та облік звернень громадян" Інструкції №735, згідно з яким щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін має бути прийняте одне з таких рішень:

- прийняти до провадження;

- передати на вирішення до іншого органу військового управління;

- надіслати за належністю до іншого центрального органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів військового управління, військової частини, про що одночасно повідомляється заявнику;

- залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Таким чином, органи військового управління та військові частини зобов`язані повідомляти заявника про надіслання його звернення за належністю лише в тому разі, якщо вказане звернення надсилається до іншого центрального органу виконавчої влади.

Оскільки у даному випадку скарга позивача була передана для розгляду до іншого органу військового управління, суд встановив відсутність порушення Відповідачем-2 вимог щодо повідомлення позивача про пересилання його скарги.

Поряд з цим, зазначена скарга ОСОБА_1 від 21.08.2019 адресувалася начальнику Генерального штабу Головнокомандувачу Збройних Сил України, предметом скарги були, зокрема, дії посадових осіб Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України щодо відмови в задоволенні його звернення від 20.06.2019.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України" від 07.03.2002 №3099-ІІІ (далі Закон №3099-ІІІ), військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

У силу вимог частини третьої статті 5 Закону №3099-ІІІ, загальне керівництво Службою правопорядку здійснює Міністр оборони України через начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України.

Безпосереднє керівництво Службою правопорядку здійснює Головне управління Служби правопорядку Збройних Сил України.

Враховуючи наведені положення Закону №3099-ІІІ, суд вважає, що позивачем правильно, з урахуванням підпорядкованості, обрано адресата для подання скарги на дії посадових осіб Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, а саме: начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону №393/96-ВР, забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

За змістом відповіді кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України, скарга ОСОБА_1 не може бути розглянута у кадровому центрі Сухопутних військ Збройних Сил України, зважаючи на вимоги ч.4 ст.7 Закону №393/96-ВР.

Аналіз змісту описової частини скарги від 21.08.2019 вказує на те, що позивач оскаржує також дії посадових осіб Сухопутних військ Збройних Сил України, та, зокрема, їх оперативного об`єднання Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Тобто, Відповідачем-2 неправомірно було надіслано скаргу для розгляду суб`єкту, дії якого оскаржуються позивачем, до Сухопутних військ Збройних Сил України.

За таких обставин, дії Відповідача-2 щодо передання скарги позивача для розгляду не за належністю, не відповідають критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України, зокрема, вчинені не на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги до Відповідача-2, а тому позов у зазначеній частині підлягає до задоволення із зобов`язанням останнього повторно розглянути скаргу.

Що стосується позовних вимог до Відповідача-1, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що відповідь на звернення до Відповідача-1 від 15.10.2019 позивач отримав від Управління правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України.

Позивач вказує на неправомірну бездіяльність Відповідача-1, яка полягає у неповідомленні його про таке пересилання.

Як зазначено судом вище, в силу вимог Закону №2939-VI та Інструкції №735, органи військового управління та військові частини зобов`язані повідомляти заявника про надіслання його звернення за належністю, лише в тому разі, коли вказане звернення надсилається до іншого центрального органу виконавчої влади.

Оскільки у даному випадку скарга позивача була передана для розгляду до іншого органу військового управління, суд встановив відсутність порушення Відповідачем-1 вимог щодо повідомлення позивача про пересилання його скарги.

Поряд з цим, зазначена скарга ОСОБА_1 від 15.10.2019 адресувалася Міністерству оборони України, предметом скарги були, зокрема, дії посадових осіб Генерального штабу Збройних Сил України щодо відмови в задоволенні його звернення від 21.08.2019.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 N1934-XII (далі Закон N1934-XII), Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

У силу вимог положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №730) (далі Положення №671), Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сферах оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

Міноборони є центральним органом виконавчої влади та військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та Держспецтрансслужба.

Міноборони є уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі державної авіації.

У силу вимог статті 3 Закону N1934-XII, Генеральний штаб Збройних Сил України є головним органом військового управління Збройних Сил України, які перебувають у підпорядкуванні Міністерства оборони України.

Враховуючи наведені положення Закону N1934-XII та Положення №671, суд вважає, що позивачем правильно, з урахуванням підпорядкованості, обрано адресата для подання скарги на дії посадових осіб Генерального штабу Збройних Сил України, а саме: Міністерство оборони України.

Норма щодо заборони направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються, має імперативний характер.

Скарга позивача від 15.10.2019 містила, серед іншого, прохання про притягнення до відповідальності винних осіб щодо відмови у задоволенні звернення від 21.08.2019.

Зазначене звернення від 21.08.2019 було адресоване саме Відповідачу-2 - Генеральному штабу Збройних Сил України.

Таким чином, Міністерством оборони України, в порушення частини четвертої статті 7 Закону №2939-VI, було надіслано скаргу для розгляду суб`єкту, дії якого оскаржуються позивачем - Генеральному штабу Збройних Сил України, який, у свою чергу, здійснив протиправно розгляд такої скарги.

Суд критично оцінює твердження Відповідача-1 про те, що звернення позивача від 20.06.2019, від 21.08.2019 та від 15.10.2019 не підлягають розгляду в порядку, встановленому Законом №2939-VI у зв`язку з тим, що містять вимоги щодо проведення розслідування та притягнення до відповідальності посадових осіб, в той час як проведення службових розслідувань та накладення дисциплінарних стягнень врегульовано Дисциплінарним Статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 №551-ХІV.

Зі змісту звернень позивача від 20.06.2019, від 21.08.2019 та від 15.10.2019 вбачається, що в кожному з них він просить не лише провести розслідування та притягнути винних осіб до відповідальності, а й надати обґрунтовану відповідь на ряд питань, встановити певні обставини, зокрема щодо порушення його прав та інтересів.

Згідно з преамбулою Закону №2939-VI, цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Таким чином, зазначені звернення позивача та порядок їх розгляду належать до сфери регулювання Законом №2939-VI, а твердження Відповідача-1 про зворотне є безпідставними.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що позивачем частково доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат згідно зі статтею 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, б.6, м.Київ, 03168, код ЄДРПОУ 0034022), Генерального штабу Збройних Сил України (проспект Повітрофлотський, б.6, м.Київ, 03168, ), Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України (проспект Перемоги, б.55/2, м.Київ, 03113, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України щодо передання для розгляду до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України скарги ОСОБА_1 від 21 серпня 2019 року.

Зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 21 серпня 2019 року.

Визнати протиправними дії Генерального штабу Збройних Сил України щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 15 жовтня 2019 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 15 жовтня 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 15 січня 2020 року.

Суддя Дудар О.М.