Справа № 320/4499/19
Суддя: Бабенко Костянтин Анатолійович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4499/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лисенко В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Бараненка І.І., Губської Л.В., в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно з п. 3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.

Як вбачається із Заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну від 19 лютого 2019 року №324/, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с.38), Позивач звернувся до Іванківського РВ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області щодо надання йому дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 3 частини третьої ст. 4 Закону України «Про імміграцію», за територіальним походженням (баба народилася на території України до 24.08.1991 року).

Заступником начальника відділу імміграції та обробки заяв про оформлення посвідки на постійне проживання УПТППІ та ОБГ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області складено Висновок про відмову у наданні дозволу на імміграцію громадянину Сполучених Штатів Америки ОСОБА_2 від 22.07.2019 року, копія якого також наявна в матеріалах справи (а.с.56-57), погоджений Начальником Управління з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, за яким згідно з пунктом 4 частини першої статті 10 Закону України «Про імміграцію» рекомендовано відмовити у наданні дозволу на імміграцію в Україну громадянину США ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Відповідача - Т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області «Про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну» від 22 липня 2019 року №167 Позивачу відмовлено у наданні дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 4 частини першої ст. 10 Закону України «Про імміграцію».

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначається Законом України «Про імміграцію» від 07.06.2001 року № 2491-III (надалі - Закон № 2491-III).

Згідно зі ст. 1 Закону № 2491-III, зокрема, імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Відповідно до п. 3 частини третьої ст. 4 Закону № 2491-III, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною першою ст. 9 Закону № 2491-III, заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: особами, які постійно проживають за межами України, - до дипломатичних представництв та консульських установ України за кордоном за місцем їх постійного проживання; особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції.

Відповідно до частини п`ятої ст. 9 Закону № 2491-III, для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: три фотокартки; копія документа, що посвідчує особу; документ про місце проживання особи; відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі).

Згідно з п. 11 частини сьомої ст. 9 Закону № 2491-III, крім зазначених документів подаються для осіб, зазначених у пункті 3 частини третьої статті 4 цього Закону, - документи, що підтверджують право особи на набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до статті 8 Закону України «Про громадянство України».

Згідно з частиною першою ст. 8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до п. 3 частини першої ст. 6 Закону № 2491-III, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції організовує роботу з прийняття рішень про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видання копій цих рішень особам, яких вони стосуються.

Згідно з абзацом 4 підпункту 3 пункту 2 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (надалі - Порядок), рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні підрозділи ДМС (далі - територіальні підрозділи) - стосовно іммігрантів, які на законних підставах перебувають на території України і є іммігрантами позаквотової категорії (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає ДМС), а саме осіб, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Як вбачається із Заяви про надання дозволу на імміграцію в Україну, Позивачем вказано адресу проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

На підтвердження доказів проживання за зазначеною адресою, Позивачем до Заяви було додано копію нотаріально завіреної Зави від 18.02.2019 про надання гр. ОСОБА_4 згоди на постійне проживання ОСОБА_2 на житловій площі, розташованій за вказаною адресою.

Проте, як вбачається з Довідки, виданої виконкомом Жміївською сільською радою 24.07.2019 №457, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає та не зареєстрований.

Крім того, як зазначено в Поясненнях ОСОБА_5 , як сусідом адреси: АДРЕСА_1 , житель ОСОБА_2 за даною адресою не проживає.

Отже, Позивачем доказів на підтвердження фактичного проживання його за адресою: АДРЕСА_1 , не надано.

А відповідно до п. 12 Порядку, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію, зокрема, формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене Позивачем Рішення Відповідача є правомірним і не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до частини першої ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з п. 11 частини шостої ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо перебування іноземців або осіб без громадянства на території України.

А відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскаржена бути не може, крім передбачених пп. а) - г) п. 2 частини п`ятої ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України випадків.

Постанову складено в повному обсязі 20.01.2020 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Бараненко І.І.

Губська Л.В.