Справа № 160/10068/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області про визнання протиправної відмови та зобов`язати вчинити певні дії, -
Позивач звернулася до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог, просила:
- визнати протиправною відмову Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області від 18.09.2019 року №605/02-12 щодо ненадання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) за її заявою від 09.08.2019 року;
- зобов`язати відповідача надати їй дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серія НОМЕР_2 розташованого на території КСП "Вільне", село Вільне, Криничанського району Дніпропетровської області, виданого 21 липня 1997 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі рішення Криничанської районної державної адміністрації № 313-р від 10 червня 1997 року розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах, що належить на підставі вищезазначеного сертифікату, зареєстрованого 21 липня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_3.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповіддю від 18.09.2019 року за вих.№605/02-12 Божедарівською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області на звернення її представника про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, надано відповідь в якій зазначено, що встановлення розміщення земельної частки (паю) на схемі поділу земель колишнього КСП «Вільне» необхідна в наявності книга жеребкування членів КСП «Вільне» де зазначено номер земельної частки (пай) згідно проведеного жеребкування. Також зазначено, що земельна ділянка є приватною власністю (колективною власністю колишнього КСП «Вільне») та відсутності книги жеребкування. У зв`язку з чим відповідач відмовив їй у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Позивач вважає вказану відмову такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а тому вона вимушена була звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.11.2019 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, після усунення позивачем недоліків своєї позовної заяви.
На виконання вимог ухвали суду 17.12.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач, бажаючи виділити земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), застосовує процедуру та норми взагалі іншого правового інституту земельної галузі права - набуття права на землю громадянами. Хоча при цьому позивач вже має у власності земельну частку (пай), право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.06.2019 р. Отже, для відносин пов`язаних із виділенням земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) застосовується Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», а не наведені у позовній заяві статті ЗК України. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.06.2019 року державним нотаріусом Другої Кам`янської державної нотаріальної контори, як єдиному спадкоємцю ОСОБА_1 , було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яке складається з права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серія НОМЕР_2 розташованого на території КСП «Вільне», село Вільне, Криничанського району Дніпропетровської області, виданого 21.07.1997 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області на підставі рішення Криничанської районної державної адміністрації №313-р від 10.06.1997 року розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах, що належить на підставі вищезазначеного сертифікату, зареєстрованого 21.07.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № НОМЕР_3.
09.08.2019 року, ОСОБА_2 за довіреністю в інтересах позивача, звернулася до Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розміром 4,90 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Божедарівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом.
18.09.2019 року за вих.№605/02-12 Божедарівською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області на вказане звернення надано відповідь у якому зазначено, що встановлення розміщення земельної частки (паю) на схемі поділу земель колишнього КСП «Вільне» необхідна в наявності книга жеребкування членів КСП «Вільне» де зазначено номер земельної частки (пай) згідно проведеного жеребкування. Також зазначено, що земельна ділянка є приватною власністю (колективною власністю колишнього КСП «Вільне») та відсутності книги жеребкування. У зв`язку з чим Божедарівська селищна рада Криничанського району Дніпропетровської області не має змоги та повноважень надавати дозвіл на розробку та затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.
Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:
щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;
щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Як видно з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідно до свідоцтва про право па спадщину за законом від 07.06.2019 р. позивач має право на земельну частку (пай) 4,90 умовних кадастрових гектар, яка розташована па території КСП «Вільне», с.Вільне Криничанського району Дніпропетровської області.
Процедура виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) регулюється Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Відповідно до ст.5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», визначено повноваження селищної ради щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):
розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;
приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);
уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);
укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;
сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;
надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);
розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);
організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом;
оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
З аналізу вказаної статті видно, що нею не передбачено такого повноваження селищної ради, як надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Таким чином, у відповідача відсутні повноваження щодо надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відведення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Крім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на статті 118, 122, 123, 186 Земельного Кодексу України. Вказані норми регулюють порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами та отримання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а не процедуру виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Суд звертає увагу позивача, що вказані статті Земельного Кодексу України застосовуються у випадку, коли особа хоче отримати земельну частку (пай) у власність від держави або територіальної громади.
Крім того, позивач, застосовує процедуру та норми іншого правового інституту земельної галузі права - набуття права на землю громадянами. Проте позивач вже має у власності земельну частку (пай), право власності на яку підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07.06.2019 р.
Також, Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не передбачає процедури надання селищною радою дозволу на розробку технічної документації.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог повністю з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Судовий збір по даній справі не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма