Справа № 360/4626/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року справа №360/4626/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 р. (у повному обсязі складено 26 листопада 2019 року у м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4626/19 (головуючий І інстанції суддя О.В. Ірметова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 23.10.2019 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови йому у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років з урахуванням суми щомісячної надбавки за виконання особливо важливих завдань, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок з 19.04.2019 року та виплачувати раніше призначену пенсію за вислугою років йому, врахувавши до складу грошового забезпечення, з якого була нарахована пенсія, отримані ним суми щомісячної надбавки за виконання особливо важливих завдань, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 3-11).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі № 360/4626/19 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 85-88).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на постанови Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 335/2071/15-а та № 346/2949/17, постанову Верховного Суду України від 20.10.2015 року у справі № 21-2942а15.

Апелянт зазначає, що, виходячи з норм Закону № 1058, такі види виплат як матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, індексації на заробітну плату тощо - це винагорода за виконану роботу та відноситься до фонду заробітної плати у вигляді інших заохочувальних і компенсаційних виплат, має системний характер. Зазначені виплати є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Щомісячна надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби носить реальний та постійний характер, а тому відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262 підлягає обов`язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року № 24, Порядку та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам № 49 від 02.02.2015 року винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях також відноситься до складу грошового забезпечення осіб, приймаючих участь в АТО постійно з часу її запровадження і має щомісячний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що, відповідно до наказу Державної служби України з надзвичайних ситуацій № 152 від 17.04.2019 ОСОБА_1 звільнено із служби цивільного захисту у відставку за станом здоров`я (а.с. 16).

З 18.04.2019 згідно з наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 17.04.2019 № 126 (зі змінами згідно наказу ГУ ДСНС у Луганській області від 22.04.2019 № 133) позивача виключено з кадрів ДСНС України та знятий з усіх видів забезпечення (а.с. 17-18, 43-44).

За протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області пенсійної справи № (МНС) від 19.04.2019 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, на підставі подання про призначення пенсії від 15.05.2019 (а.с. 33, 36).

26 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням фактично отриманої грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО, суми щомісячної надбавки за виконання особливо важливих завдань, відповідно до довідки від 19.09.2019 № 113 (а.с. 21-23).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області надано відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії листом № 873/Ш-11 від 17.10.2019, у якій повідомлено, що підстави для проведення перерахунку пенсії позивачу відсутні, оскільки грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за участь в АТО, суми щомісячної надбавки за виконання особливо важливих завдань не носять постійний характер, тому підстав для врахування їх при призначенні (перерахунку) пенсії відсутні (а.с. 24-25).

Проблемою даного спору є правомірність дій відповідача щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугою років з урахуванням суми щомісячної надбавки за виконання особливо важливих завдань, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Згідно із положеннями статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів за правилами частини першої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

За приписами частин другої та третьої статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (частина першої статті 15 Закону № 2011-XII).

Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб" № 2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

За унормуванням частини 1 статті 43 Закону № 2262, пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 3 статті 43 Закону № 2262 передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" визначено, що пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема, осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, постановах Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі № 676/2158/17, від 26.04.2019 року у справі № 734/1066/16-а.

У цих постановах Верховного Суду зазначено, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

За змістом довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Луганській області від 19.09.2019 № 113 позивачу за період з березня 2017 року по грудень 2017 року виплачено одноразову премію в розмірі 14200,00 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 10467,09 грн., надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 10524,15 грн., винагороду за безпосередню участь в АТО в розмірі 10038,34 грн.; за період з січня 2018 року по травень 2018 року надбавки за виконання особливо важливих завдань у розмірі 3238,20 грн., матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 14804,25 грн., матеріальну допомогу на соціально побутові питання в розмірі 3898,16 грн., винагороду за безпосередню участь в АТО в розмірі 2959,36 грн.; за період з січня 2019 року по квітень 2019 року матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 11524,50 грн. (а.с. 21-22).

При цьому, суд звертає увагу, що зазначені суми грошового забезпечення не є щомісячними або такими, що виплачується раз на місяць, а є одноразовими виплатами, які не мають систематичного характеру.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2016 року № 18 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та поліцейських» установлено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Генеральної прокуратури України, особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони та поліцейським за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у розмірах, визначених керівниками відповідних державних органів за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством соціальної політики, у межах бюджетних призначень. Розміри винагороди визначаються пропорційно часу участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що грошова винагорода за участь в АТО не носить систематичного характеру, а має тимчасовий характер, залежать від певних обставин, а виплата не є щомісячною, тому вона не включається до складу грошового забезпечення для обчислення пенсій.

Зазначений висновок також узгоджується з правовою позицією, зазначеною в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 805/4523/16-а.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на висновок Верховного Суду України, який наведений в постанові від 10.03.2015 року в справі № 21-70а15 щодо необхідності віднесення сум виплат, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, оскільки вказана правова позиція не враховує рішення Конституційного Суду України від 13.05.2015 року № 4-рп/2015, яке прийняте вже після ухвалення вищевказаної постанови Верховного Суду України.

У рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року № 4-рп/2015 зазначено, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.

Положеннями першого речення частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку. Так, усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв`язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).

Конституційний Суд України наголошує, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Отже, перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, введення яких є підставою для перерахунку пенсій зазначених категорій осіб, визначається виключно законами України.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.2015 зазначає, що аналіз положень першого речення частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» дає підстави стверджувати, що слова «надбавок, доплат, підвищень» є вставленою конструкцією словосполучення «нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення», яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.

З огляду на наведене Конституційний Суд України дійшов висновку, що додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при перерахунку пенсій, визначаються виключно законами України, а встановлений у положеннях першого речення частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перелік нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який включає надбавки, доплати, підвищення, є вичерпним.

Отже, вищевикладене свідчить про те, що у позивача відсутнє право на перерахунок пенсії із включенням до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, надбавки за виконання особливо важливих завдань, винагороди за участь в АТО.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У відповідності з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем доведено, що в даних правовідносинах він діяв правомірно.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 р. у справі № 360/4626/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 січня 2020 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко