Справа № 428/12102/19
Суддя: Мартинюк В. Б.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/419/2/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Мартинюка В. Б.,

за участю: секретаря -Московченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Новоайдар Луганської області адміністративну справу за ОСОБА_1 до інспектора поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Іванова Сергія Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову від 12.10.2019 року, серії ЕАК № 1614717, складену інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Івановим Сергієм Олександровичем про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП, а справу закрити.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12.10.2019 року на автомобілі OPEL OMEGA, н.з. НОМЕР_1 , яким керує згідно довіреності ВРЕ № 831982 від 12 травня 2011 року, рухався по вул. Богдана Ліщини м. Сєвєродонецьк Луганської області, без порушення правил дорожнього руху. Приблизно о 11 годині 30 хвилин, був зупинений відповідачем, який перевірив документи на транспортний засіб. Причину для зупинки назвав ту, що він не пристебнутий ременем безпеки і скоїв адміністративне правопорушення. Після перевірки документів, інспектор ОСОБА_2 . став вимагати страховий поліс на транспортний засіб. Він же пояснив, що є учасником бойових дій і відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не потрібно мати страховий поліс, а також пред`явив йому посвідчення учасника бойових дій. Крім того пояснив, що правила дорожнього руху не порушував, ременем безпеки був пристебнутий під час руху та відстебнув його після зупинки. Після цього відносно нього було складено оскаржувану Постанову та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказану постанову вважає протиправною та необґрунтованою, такою що не відповідає фактичним обставинам справи, складену з істотними порушеннями вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Новоайдарського районного суду Луганської області від 29.11.2019 року даний позов прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи без йогоучасті, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач інспектор 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Іванов С.О. у судове засідання не прибув, до суду надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав та заперечує проти них, а також надав відеозапис правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанції.

Суд, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що постановою інспектора 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області Іванова С.О. , серія ЕАК № 1614717 від 12.10.2019 року на ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425 грн., а саме за те, що 12.10.2019 року о 11:49:44 м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 13, водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки та керував транспортним засобом без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.7).

З метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 12.10.2019 року за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейського, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на dvd-диску (а.с. 34).

Під час дослідження відеозапису з нагрудної камери поліцейського, встановлено, що дії інспектора ОСОБА_2 не повною мірою відповідали вимогам статті 268 КУпАП України, а саме останнім не роз`яснено належним чином права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не запропоновано надати пояснення, залучити адвоката для захисту своїх прав та саме відео не фіксує причину зупинки автомобілю тобто правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Згідно посвідчення серія УБД № 099572 від 01 квітня 2016 року позивач є учасником бойових дій, є безтерміновим і дійсним на всій території України (а.с.10).

Конституційний Суд України у Рішенні від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 роз`яснив, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

У п. 2.2. ПДР передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «OPEL OMEGA», реєстраційний номер03612 НОМЕР_2 є ОСОБА_5 (а.с.9).

20 травня 2011 року ОСОБА_5 уклав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Малойван В.І., зареєстрована в реєстрі за № 3181, якою надав позивачу ОСОБА_3 право керувати цим транспортним засобом, одержувати необхідні довідки та документи, подавати заяви, знімати вказаний автомобіль з обліку в органах Державтоінспекції, укладати та підписувати усі дозволені діючим законодавством договори цивільно-правового характеру, укладати договори страхування авто, пов`язаних з цією довіреністю, виконувати всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю.

На момент зупинки автомобіля марки "OPEL OMEGA", реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 мав при собі свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, яке пред`явив інспектору поліції тому керував транспортним засобом на законній підставі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП закріплено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Нормами ст. 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтями 283, 285 КУпАП передбачено що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи.

Європейський суд з прав людини у п. 36 рішення в справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, зазначив, що хочанаціональний суд має певнусвободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Частина 1 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Згідно з п.п. а) п. 2.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

За п.2.1 ґ вказаних правил, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019).

Відповідно до п.п. в) п. 2.3 Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватися відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме: при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

В постанові про накладання адміністративної відповідальності серії НОМЕР_3 № НОМЕР_4 зазначено, що ОСОБА_3 порушив п. 2.1 ґ відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте ще зазначено, що керував транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки, однак кваліфікація діям за відповідною статтею Кодексу України про адміністративні правопорушення інспектором не надана.

В матеріалах справи не міститься будь-яких фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку встановлює наявність адміністративного правопорушення водія ОСОБА_3 , винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. За таких обставин, вимога інспектора поліції до ОСОБА_3 про надання полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за відсутності факту притягнення його до відповідальності за інше правопорушення, не може вважатися законною, отже і ненадання такого документу не може вважатися порушенням ст. 126 КУпАП. Зокрема оглянутим диском з відеозаписом, наданим відповідачем, не підтверджено факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом з не пристебнутим ременем, оскільки відеозапис розпочався після того як позивач вийшов з автомобіля.

Враховуючи, що відповідач не дотримався процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю за відсутності в діянні позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Інших доказів на підтвердження правомірності складання відповідачем оскаржуваної постанови суду надано не було.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Керуючись ст. ст.2, 6-10,77, 205, 229, 241-246,255, 257, 263, 295, 382 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до інспектора поліції 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Іванова Сергія Олександровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення- задовольнити.

Скасувати постанову від 12.10.2019 року, серії ЕАК № 1614717, складену (відповідно до Постанови) інспектором 1 батальйону 4 роти Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції Івановим Сергієм Олександровичем, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частиною другою статті 299 КАС України.

Головуючий В. Б. Мартинюк