Справа № 640/6924/19
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2020 року м. Київ № 640/6924/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком»
до Львівської митниці Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування рішення
встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестком» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби, у якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000135/2 від 01 березня 2019 року Львівської митниці ДФС;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209000/2019/00020 Львівської митниці ДФС.

Позовні вимоги вмотивовано протиправною відмовою відповідача в митному оформленні ввезеного на митну територію України позивачем товару за заявленою ним вартістю, визначеною самостійно за основним методом. На підтвердження митної вартості позивач надав необхідний пакет документів, передбачений статтею 53 Митного кодексу України, який відповідачем безпідставно не взято до уваги. Внаслідок прийняття рішення про коригування митної вартості за резервним методом, відповідачем скориговано митну вартість на частину товару, ввезеного позивачем на митну територію України, розмір якої склав 47487,79 доларів США, тоді як позивачем було визначено митну вартість товару в розмірі 17213,04 доларів США. Наведене призвело до того, що позивач змушений був випустити у вільний обіг товар за митною вартістю, необгрунтовано визначеною відповідачем.

Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив відмовити в її задоволенні, стверджуючи про те, що декларантом до митного органу подано митну декларацію для здійснення митного оформлення з документами, які мають суттєві розбіжності у датах, сумах та кількості товару, крім того не містять усіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, надані позивачем документи містили розбіжності та невідповідності, що унеможливлювало перевірку митним органом числового значення заявленої митної вартості та обумовлювало необхідність отримання від декларанта визначених статтею 53 Митного кодексу України додаткових документів та відомостей. Однак, надані документи для підтвердження рівня митної вартості товару (первинні та додатково надані), не дали можливості остаточно упевнитись в достовірності визначеної декларантом митної вартості товару, у зв`язку з чим було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якому останній надав заперечення на доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та просив позов задовольнити у повному обсязі.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестком» (Покупець) та Henghui Plant Liling Hunan China (Продавець) укладено контракт на поставку товарів від 01 вересня 2016 року №01092016_HPPLHC, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестком» купує товар та сплачує за нього на умовах і відповідно до правил Інкотермс 2010, у кількості, асортименті і за цінами, узгодженими сторонами в Проформа Інвойсі (-ах) до цього контракту.

Згідно з додатковою угодою №1 від 18 жовтня 2018 року до контракту №01092016_HPPLHC від 01 вересня 2016 року на поставку продовжено дію контракту до 31 грудня 2020 року.

На виконання умов контракту, для митного оформлення та проходження всіх митних формальностей, позивачем подано до ВМО «Яворів» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС електронну митну декларацію від 27 лютого 2019 року, якій митним органом присвоєно №UA209200/2019/004123.

Відповідно до електронної митної декларації ТОВ «ІНВЕСТКОМ» заявлено до митного декларування «товар №1», а саме: «Посуд кухонний, виготовлений з кераміки: кружка: шт.; 16034-45-3024 шт.; 16065-46 3120 шт.; 16154-4500 шт.; 171152 - 4032 шт.; 171199 - 4032 шт.; 17478-4008 шт.; 18152-3024 шт.; 18478 - 3528 шт.; салатник: 16073 - 2520 шт.; 171269 - 1984 шт.; 18581 - 1504 шт.; торгівельна марка: LIMITED EDITION; виробник: Henghui Plant Liling Hunan China, країна виробництва:СЫ», код товару за УКТ ЗЕД: 69120090, умови поставки: FOB CN Shenzhen, ціна товару: 17213,04 доларів США, та на підставі пункту І частини першої статті 57 Митного кодексу України визначено митну вартість імпортованого товару за основним методом - ціною контракту, щодо товарів, які імпортується (вартість операції).

З метою проходження митних формальностей та підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом надано митному органу наступні електронні копії документів: пакувальний лист (Packing list) від 31 січня 2019 року; проформа-інвойс (proforma invoice) №NC2018036 від 12 жовтня 2018 року; інвойс (commercial invoice) №NC2018036 від 31 січня 2019 року; коносамент (bill of lading) №S від 27 січня 2019 року; автотранспортна накладна (CMR) №426660 від 25 лютого 2019 року; сертифікат про походження товару №С80004 від 01 лютого 2019 року; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №2704 від 04 лютого 2019 року; платіжне доручення в іноземній валюті або банківських металах №2424 від 02 листопада 2018 року; рахунок-фактуру №LS-4182528 від 26 лютого 2019 року; довідку про транспортні витрати «справка о транспортных расходах» №301590 от 26 лютого 2019 року; прайс-лист б/н від 12 жовтня 2018 року; страховий поліс №109190051/1 від 27 січня 2019 року; контракт на поставку товарів №01092016_HPPLHC від 01 вересня 2016 року з додатковою угодою №1 від 18 жовтня 2018 року; митну декларацію країни відправлення від 24 січня 2019 року.

Однак, в цей же день, декларант отримав від інспектора митного органу повідомлення, в якому зазначено про необхідність надання оригіналів товаросупровідних документів та відбору зразків для проведення відділом класифікації товарів експертизи відповідності товару заявленому коду УКТ ЗЕД.

Декларант надав митному органу оригінали товаросупровідних документів та митним органом було проведено відбір зразків товару.

Жодних зауважень від митного органу щодо поданих документів або не підтвердження складових митної вартості від відповідача, як стверджує позивач, не надходило.

Оскільки, проведення експертизи зразків товару та отримання результатів експертизи займає тривалий час, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестком», керуючись частиною першою статті 260 МК України, 28 лютого 2019 року подало до ВМО «Яворів» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС електронну тимчасову митну декларацію від 28 лютого 2019 року, якій митним органом присвоєно №UA209200/2019/004223.

З метою проходження митних формальностей та підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом було надано митному органу ідентичні електронні копії документів, які додавались до митної декларації від 27 лютого 2019 року №UA209200/2019/004123, перелік яких зазначено у графі « 44» митної декларації №UA209200/2019/004223.

В цей же день, від митного органу надійшло електронне повідомлення №112329, в якому викладено вимогу надання додаткових документів. В повідомленні митного органу відсутня інформація про причини витребування додаткових документів та підстави невизнання митної вартості заявленого товару за основним методом на підставі раніше поданих документів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестком» 01 березня 2019 року звернулося до начальника відділу митного оформлення «Яворів» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС Шестопалову Т.В. із заявою вих. №010319-1 «Про завершення митного оформлення митної декларації №UA209200/2019/004223 від 28 лютого 2019 року».

Однак, Львівська митниця ДФС 01 березня 2019 року на електронну пошту Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» надіслала повідомлення про винесення рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000135/2 від 01 березня 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209200/2019/00020.

У зв`язку із незгодою декларанта з рішенням про коригування митної вартості, Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестком», керуючись частиною сьомою статті 55 МК України, надано згоду на випуск товарів у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, шляхом сплати до державного бюджету сум податків і зборів згідно митної вартості, визначеної митним органом на підставі пункту ґ частини першої статті 57 Митного кодексу України (резервний метод) у розмірі 241 722,66 грн. (тимчасова митна декларація №UA209200/2019/004800 від 06 березня 2019 року).

Не погоджуючись із таким рішенням та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Частиною першою статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару, зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною першою статті 257 Митного кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною другою зазначеної статті є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

За змістом статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору. Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 Митного кодексу України).

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію з питань перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачеві. Але митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з матеріалів справи, разом із митною декларацією позивач надав відповідачу для митного оформлення товарів документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару відповідно до вимог частини другої статті 53 Митного кодексу України.

У подальшому відповідачу на його вимогу надано додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. При цьому, така його вимога не містила причин та їх обґрунтування, через які заявлену позивачем митну вартість не може бути визнано та яку саме складову митної вартості товару повинен підтвердити позивач.

Згідно з графою 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідач уважає, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у п.2-3 статті 53 Митного кодексу України: каталоги, специфікації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені) спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; виписку з бухгалтерської документації.

Крім того, під час розгляду документів було виявлено, що рахунок-проформа подається до митного оформлення якщо товар не є об`єктом купівлі -продажу, у платіжних доручення наданих на оплату товару міститься посилання на Інвойс, тоді як відповідно до умов контракту пункт 5 оплата за товар здійснюється відповідно до умов вказаних у Рахунку-проформі.

Прайс-лист виданий на обмежений перелік товарів не може вважатися таким, що є пропозицією товарів підприємства широкому колу осіб.

У відзиві на позовну заяву, заперечення представника відповідача зводяться до того, що позивачем надано документи, які містять не точності та викликають сумніви, а саме зазначив, що відповідно до вимог пункту 4.1 строк поставки товару не повинен перевищувати 45 днів від підписання та узгодження проформи-інвойсу на кожну партію поставки Товару. Однак, поставка товару (відповідно до умов, викладених у пункті 3.3 контракту) відбулася 27 лютого 2019 року, що перевищує 45 днів від дати проформи-інвойса - 12 жовтня 2018 року.

Крім того, Проформа-інвойс від 12 жовтня 2018 року № NC2018036 та інвойс від 31 січня 2019 року №NC2018036 містять різні відомості щодо кількості (1315 та 1220 коробок, відповідно) та вартості (18593,04 дол. США та 17213,04 дол. США відповідно). Це суперечить змісту абзацу 2 пункту 2.5 контракту, згідно з яким продавець в проформах-інвойсах вказує кінцеву вартість товару до оплати.

В той же час, коносамент від 27 січня 2019 року №S містить відомості щодо кількості товару (1220 ящиків), що відповідає кількості, вказаній у інвойсі та пакувальному листі. Однак, на момент складання коносаменту інвойс та пакувальний лист (датовані 31 січня 2019 року) ще не були створені. Який комерційний документ супроводжував вантаж на борт судна з поданих документів не зрозуміло.

Суд вважає необґрунтованими такі мотиви прийняття відповідачем оскаржуваного рішення з наступних підстав.

Як встановлено судом вище, на підтвердження митної вартості товару разом з ЕМД від 28 лютого 2019 року №209200/2019/004223, а потім додатково, декларант позивача надав відповідачу повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

За висновком суду, зазначені документи не містять ознак підробки та містять всі дані, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що вбачається в такому.

Так, відповідно до ЕМД від 28 лютого 2019 року №UA209200/2019/004223 розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Загальна вартість товару складала 17213,04 доларів США.

До митного оформлення надано: контракт №01092016_HPPLHC на поставку товарів від 01 вересня 2016 року (код документу 4104) з додатковою угодою №1 від 18 жовтня 2018 року (код документу 4103).

Посилання представника відповідача на невідповідність проформи-інвойса та комерційного інвойса в частині кількості товару та загальної суми поставленого товару, спростовуються абзацом 2 пункту 3.1 контракту №01092016_HPPLHC від 01 вересня 2016 року, де визначено, що умови поставки конкретної партії товару вказуються сторонами у проформі-інвойсі та Інвойсі. Інвойс виставляється після підписання проформи-інвойсу, шляхом електронного зв`язку або факсимільного зв`язку перед поставкою (відвантаженням) товару і є підтвердженням від продавця щодо готовності товару до поставки.

З даного пункту вбачається, що основним документом, який підтверджує кількість та вартість товару, в кожній окремій партії, є інвойс.

Для здійснення розрахунків за контрактом №01092016_HPPLHC від 01 вересня 2016 року та за інвойсом від 31 січня 2019 року №NC2018036 до вказаного контракту позивачем надано платіжні доручення в іноземній валюті або банківських металах №2424 від 02 листопада 2018 року та №2704 від 04 лютого 2019 року.

Дані щодо асортименту та ціни товару, що містяться в інвойсі від 31 січня 2019 року №NC2018036 на суму 17213,04 доларів США, збігаються із даними, що містяться в платіжних дорученнях на оплату. Кількість товару є ідентичною, як в коносаменті, так і в автотранспортній накладній (CMR) №426660 від 25 лютого 2019 року, та в сертифікаті відповідності від 01 лютого 2019 року №С60004.

Доводи відповідача про неможливість взяти до уваги наданий позивачем прайс-лист компанії Henghui Plant Liling Hunan China від 12 жовтня 2018 року на підтвердження заявленої ним ціни товарів, вмотивовані обмеженням датою дії даного прайс-листа до 31 березня 2019 року, не заслуговують на увагу суду, оскільки як вбачається з матеріалів справи, декларантом позивача надано відповідачу достатню кількість інших документів, що містять необхідну інформацію про продавця товарів та їхній продаж саме відповідачу.

Таким чином, всупереч доводам відповідача, позивачем належним чином підтверджено ціну товарів, ввезених на митну територію України.

Статтею 254 Митного кодексу України встановлено, що документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Аналіз змісту викладеної правової норми дає підстави суду стверджувати про наявність у органів доходів і зборів обов`язку вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

За вказаних вище обставин суд дійшов висновку, що позивачем подано до Львівської митниці ДФС повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за першим методом, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 01 березня 2019 року №UA20900/2019/000135/2 та оформленої на підставі цього рішення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 01 березня 2019 року №UA209200/2019/00020.

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 242-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» до Львівської митниці ДФС задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2019/000135/2 від 01 березня 2019 року Львівської митниці ДФС.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209000/2019/00020 Львівської митниці ДФС.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестком» (04119, м. Київ, вул. Дорогожицька, 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (79000, м. Львів, вулиця Костюшка, 1, ) понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3625,85 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко