Справа № 201/10047/19(2а/0203/99/2019)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2020 року м. Дніпросправа № 201/10047/19 (2а/0203/99/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 (суддя суду першої інстанції Казак С.Ю.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро, в адміністративній справі № 201/10047/19 (2-а/0203/99/2019) за позовом ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Пшеничного Владислава Олександровича, третя особа Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом в якому просила скасувати постанову ЕАВ №1461615 від 27.08.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач 27.08.2019 року керуючи автомобілем Chery QQ д.н.з. НОМЕР_1 , рухалась по вул. Гоголя в напрямку вул. Чернишевського в м. Дніпрі. Рухаючись на перехресті вказаних вулиць, позивач виконуючи вимогу відповідача зупинити транспортний засіб, повернула ліворуч та здійснила зупинку транспортного засобу на вул. Чернишевського, 45. Після зупинки та перевірки документів позивача, відповідачем складено постанову ЕАВ №1461615 від 27.08.2019 та повідомлено про порушення останньою Правил дорожнього руху України внаслідок здійснення повороту ліворуч та недотримання вимог знаку 4.2 ПДР, в порушення вимог п. 8.4. «г» ПДР України. Позивач заперечує проти порушення нею вимог знаку 4.2 та зазначає, будь-яких доказів порушення нею вимог ПДР відповідач не мав, однак склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказана постанова на думку позивача є незаконною та такою, що містить обставини, що не відповідають дійсності, тому вона підлягає скасуванню.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 року адміністративний позов задоволено: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ №1461615 від 27.08.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції третя особа звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не проаналізував належним чином та не дослідив достеменно наявність скоєння позивачем правопорушення, яке мало місце, а всупереч цьому прийняв пояснення позивача як доказ, який має більш вагоме значення, що є неприпустимим в розумінні добросовісного та розсудливого розгляду справи. Також, заявник зазначає, що належним та достатнім доказом факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення є свідчення поліцейського, який виніс постанову та свідчення свідків. На думку відповідача, під час розгляду справи суд першої інстанції не встановив в повній мірі обставини справи, не надав належної правової оцінки поясненням сторін та матеріалам справи, внаслідок чого прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 27.08.2019 року відповідачем у відношенні позивача складено постанову ЕАВ №1461615 по справі про адміністративне правопорушення, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови 27.08.2019 року о 16:59 годині позивач, керуючи автомобілем Chery QQ д.н.з. НОМЕР_1 в м. Дніпро на вул. Чернишевського, 31 не виконала вимоги наказових знаків - знаку 4.2 (рух праворуч) та здійснила рух ліворуч, чим допустила порушення п. 8.4. «г» ПДР України.

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернулася до суду з адміністративним позовом у цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 33.4 ПДР знак 4.2 дозволяє рух лише направо.

Відповідальність за порушення вимог дорожніх знаків передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік яких визначений ст.251 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції звертає, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Зокрема, до матеріалів справи не долучено відеофіксації з місця події, що свідчила б про здійснення позивачем повороту ліворуч в зоні дії знаку 4.2 ПДР України.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано до суду жодних доказів, в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме здійснення повороту ліворуч в зоні дії знаку 4.2. ПДР України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, враховуючи те, що відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак не надав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно доводів відповідача, що судом не встановлено доказів на спростування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд апеляційної інстанції зазначає, що тягар доказування у даній справі покладено саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень в силу ст. 77 КАС України, в тому числі й обставини вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте у відповідності до норм матеріального права та згідно норм процесуального законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243,ст. 286, ст. 308, ст. 310, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21.11.2019 в адміністративній справі №201/10047/19(2а/0203/99/2019) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай

суддя Т.С. Прокопчук