Справа № 160/7424/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/7424/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання Троянов А.С., за участю представника позивача Григоренка В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу

Київської міської митниці ДФС

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 року в адміністративній справі №160/7424/19 (головуючий суддя у 1 інстанції Златін С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології"

до Київської міської митниці ДФС

про визнання протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови в прийнятті митних декларацій,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" звернулося до суду з позовом до Київської міської митниці ДФС, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2019 року № UA100030/2019/00318 та від 10.07.2019 року № UA100030/2019/00327;

- визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 05.07.2019 року № UA100000/2019/000189/2 та від 10.07.2019 року № UA100000/2019/000203/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем було подано митні декларації разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, проте відповідач безпідставно відмовив позивачу у митному оформленні товарів та протиправно прийняв рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови. Так, рішення митного органу про коригування митної вартості товарів не містить жодного обґрунтування та мотивів його прийняття. Відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Також зазначено, що ціна товару вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2019 року №UA100030/2019/00318 та від 10.07.2019 року №UA100030/2019/00327. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 05.07.2019 року №UA100000/2019/000189/2 та від 10.07.2019 року №UA100000/2019/000203/2. Стягнуто з Київської митниці ДФС за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інженерні світлотехнічні технології сплачену суму судового збору у розмірі 7684 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначалося, що подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Для підтвердження митної вартості товару декларанту було запропоновано надати документи відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, проте останнім було відмовлено у наданні документів. Таким чином, декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки CIP витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення, вартості маркування та відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В відзиві на апеляційну скаргу, позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник скаржника у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав клопотання про проведення засідання в режимі відео конференції, в задоволені якого було відмовлено ухвалою суду від 14.01.2020 року.

Представник позивача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 09.07.2018 року між позивачем та компанією AVKUN TRAIDING LLC укладено зовнішньоекономічний контракт № 09.07.18 року, відповідно до умов якого AVKUN TRADING LLC зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити. Умови поставки товару CIP-Дніпро, однак вказані умови можуть бути змінені за згодою сторін та умови поставки вказуються сторонами у рахунках-фактурах.

У інвойсах від 01.07.2019 року № 260619-1 та від 02.07.2019 року №250619-1 сторони погодили умови поставки CIF-Дніпро.

На підставі поставки товару позивачем подано до митного органу дві митні декларації від 05.07.2019 року № UA100000/2019/405087 та від 10.07.2019 року № UA100000/2019/405363.

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості позивач подав митному органу по декларації від 05.07.2019 року № UA100000/2019/405087 наступні документи: інвойс від 01.07.2019 року № 260619-1; автотранспортну накладну CMR № 344300 від 01.07.2019 року; інвойс від 01.07.2019 року № 260619-1; книжку МДП АХ83218948 від 01.07.2019 року; комерційну пропозицію від 01.07.2019 року; страховий поліс від 01.07.2019 року № 0055; висновок про вартісні характеристики товару висновок експерта № ГО-1571 від 05.07.2019 року; зовнішньоекономічний договір від 09.07.2018 року № 09.07.18 року; додаткову угода № 1 від 16.07.2018 року та додаткова угода № 2 від 29.05.2019 року до зовнішньоекономічного контракту; лист від 05.07.2019 року.

По декларації від 10.07.2019 року № UA100000/2019/405363 надано: інвойс від 02.07.2019 року № 250619-1; автотранспортну накладну CMR № 344023 від 02.07.2019 року; документ про походження товару - інвойс від 02.07.2019 року № 250619-1; книжку МДП XF83228834 від 02.07.2019 року; комерційну пропозицію від 02.07.2019 року; страховий поліс від 02.07.2019 року № 0057; висновок про вартісні характеристики товару висновок експерта № ГО-1612 від 10.07.2019 року; зовнішньоекономічний договір від 09.07.2018 року № 09.07.18; додаткову угода № 1 від 16.07.2018 року та додаткова угода № 2 від 29.05.2019 року до зовнішньоекономічного контракту; лист від 05.07.2019 року.

За результатами розгляду поданих разом з митною декларацією від 05.07.2019 року №UA100030/2019/00318 та від 10.07.2019 року №UA100030/2019/00327 документів встановлено, що документи, які подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

- в інвойсах від 01.07.2019 року №260619-1, від 02.07.2019 року №250619-1 та контракті від 09.07.2018 №09.07.18 не зазначено умови оплати за товар;

- відповідно до пункту 3.8 контракту від 09.07.2018 року №09.07.18 в ціну товару включені вартість тари та упаковки, а відповідно до інвойсів від 01.07.2019 року №260619- 1, та від 02.07.2019 року №250619-1 товар поставляється на умовах CIP-Дніпро (термін СІР «страхування та фрахт/перевезення» означає, що продавець виконав своє зобов`язання по поставці, коли товар передано в місті призначення, а продажна ціна товару включає вартість товару, вартість страхування та фрахт/перевезення) - до ціни товару відповідно до пункту 3.8 контракту не включено витрати на транспортування та страхування;

- відповідно до пункту 5.1 контракту від 09.07.2018 року №09.07.18 товар повинен мати належне маркування, разом із тим, відомості щодо включення вартості маркування у ціну товару відсутні;

- декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару на умовах поставки СІР витрат й ризиків, пов`язаних з транспортуванням та страхуванням товару в місце призначення, вартості маркування та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару декларанту було запропоновано надати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України з зазначенням переліку документів в електронному повідомленні, надісланому декларанту:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення.

Декларанту також повідомлено про можливість за власним бажанням подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару відповідно до положень частини 6 статті 53 Митного кодексу України.

З матеріалів справи слідує, що позивачем надіслано відповідачу повідомлення про відмову у подачі на вимогу органу доходів і зборів додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у зв`язку з чим митну вартість товару визначено на підставі резервного методу та в подальшому прийнято картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.07.2019 року № UA100030/2019/00318 та від 10.07.2019 року № UA100030/2019/00327 та рішення про коригування митної вартості товарів від 05.07.2019 року №UA100000/2019/000189/2 та від 10.07.2019 року №UA100000/2019/000203/2.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктами 23, 24 ст.4 Митного кодексу України встановлено, що митне оформлення це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За правилами ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За змістом ч.1 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст.52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Водночас, відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Відповідно до ч.5, 6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Як визначено в ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів. При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).

Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до п.п. 1.3 п.1 довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України, в редакції від 13.03.2012 року, яка затверджена постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2 у митних процедурах вимоги до доказів законом не врегульовано, тому до процедур митного контролю можуть бути за аналогією застосовані відповідні правила з адміністративного судочинства. Вимога належності доказів означає, що суб`єкт, який вирішує справу по суті, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Так, колегія суддів погоджується з у судом першої інстанції, що суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Згідно з офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010 поставка товару на умовах CIF (вартість, страхування, фрахт) покладає на продавця обов`язок оплатити фрахт, необхідний для доставки товару в зазначений порт призначення, та обов`язок за свій рахунок здійснити витрати на страхування товару, тоді як у покупця відсутній обов`язок на укладення договору перевезення та страхування (пункти А3, Б3 умов поставки CIF за Інкотермс 2010).

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ціна товару вже включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страхування для морських перевезень.

Відносно доводів відповідача про відсутність маркування ціни товари, слід зазначити, що відповідно до пункту 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 09.07.2018 року № 09.07.18, товар, що є предметом договору, повинен мати належне маркування. Разом з тим, окремо витрати на маркування товару не визначались сторонами, а відповідачем не доведено, що позивачем здійснено такі витрати. За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність вказаних доводів.

При цьому, наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 року в адміністративній справі №160/7424/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерні Світлотехнічні Технології" до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів, та картки відмови в прийнятті митних декларацій залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 року - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 15.01.2020 року, в повному обсязі постанова складена 20.01.2020 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва