Справа № 431/303/20
Суддя: Ткач О. В.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 431/303/20
Провадження № 2-а/431/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Старобільськ

Старобільський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Ткач О.В.,

за участю секретаря с/з Хорольської І.Ю.,

представника позивача Іванова С.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Старобільськ адміністративну справу за позовом Луганського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про затримання іноземця з метою ідентифікації, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2020 року позивач звернувся із вказаним позовом, в якому вказав, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 було затримано 19 січня 2020 року о 22 годині 30 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» в 2 км від державного кордону в межах контрольного прикордонного району на ділянці відповідальності Луганського прикордонного загону за незаконне перетинання державного кордону з Російською Федерації в Україну поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку н.п. Колещатівка (РФ) Микільське (Україна). Документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України у відповідача відсутні.

Отже, у відповідача відсутній документ, який дозволяє його ідентифікувати та вжити відповідних заходів, передбачених ЗУ « Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». В зв`язку з цим позивач вважає, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 буде ухилятися від самостійного виїзду на межі України та проведення процедури ідентифікації, продовжуватиме порушувати міграційне законодавство та незаконно перебувати на території України без будь-якого документа, що посвідчує особу та надає право перебування на території України.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову, вважав, що права, свободи та інтереси відповідача не будуть порушені.

ОСОБА_1 позовні вимоги визнав, пояснив, що він є громадянином Російською Федерації, проживає за адресою: Російська Федерація, Воронежська обл., смт. Кантемирівка, незаконно пересік державний кордон з Російської Федерації в Україну поза пунктами пропуску через державний кордон України на напрямку н.п. Колещатівка (РФ) Микільське (Україна), йшов до сина.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача відсутні.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст. 289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Із змісту наведеної норми слідує, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації; фактичною підставою для такого звернення є відсутність в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

При цьому, можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем саме із процедурою видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з положеннями ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Слід зазначити те, що доказів здійснення позивачем процедури видворення відповідача судом не здобуто, натомість, Управлінням Державної міграційної служби України в Луганській області проводиться процедура ідентифікації відповідача, який вчинив порушення міграційне законодавства України, за відсутності в останнього документа, що дає право на виїзд з України, а також за неможливості ідентифікації іноземця або особи без громадянства.

Разом з тим, неможливість ідентифікації відповідача є перешкодою для початку процедури його примусового повернення чи видворення, оскільки питання визначення країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства залишається не з`ясованим.

Таким чином, враховуючи наявність умов, за яких неможливо забезпечити ідентифікацію відповідача, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість позову, та відповідача слід затримати з метою забезпечення ідентифікації.

Керуючись ст. ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України, ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів), з метою ідентифікації терміном на шість місяців з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України. В разі неможливості поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України ДМС України, з метою дотримання особистих прав і свобод, надати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів), у відомчих місцях тримання затриманих осіб Держприкордонслужби України.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. 289, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. В. Ткач