Справа № 640/11457/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Київ № 640/11457/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення, нарахування та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - ОСОБА_1 , виходячи з розміру грошового утримання судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст.ст. 137, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у розмірі 82 % грошової винагороди відповідного судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, починаючи з 18.11.2018, виходячи з розміру грошової винагороди судді 118 935 гривень, а з 01.01.2019, виходячи з розміру грошової винагороди судді 172 890 гривень без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з розміру грошового утримання судді, який успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання, оскільки його звільнення у відставку обумовлено досягненням граничного віку, до якого може особа перебувати на цій посаді, тобто з незалежних від позивача причин. За таких обставин, позивач вважає, що такі вимоги законодавства по відношенню до нього мають дискримінаційні ознаки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.07.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у відповідача відсутні підстави для здійснення призначення (перерахунку) позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до суддівської винагороди судді, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді, оскільки позивач не пропрацював на посаді судді щонайменше три роки з моменту проходження кваліфікаційного оцінювання судді як передбачено Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Позивачем подано відповідь на відзив, проте суд не прийняв її до уваги, оскільки не відповідає вимогам пункту 2 частини четвертої статті 162 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , 1953 року народження, з липня 1984 року по березень 1988 року працювала народним суддею Дніпровського районного народного суду міста Києва, з березня 1988 року по жовтень 2001 року - суддею Ватутінського районного суду міста Києва, із листопада 2001 року по серпень 2002 року - суддею Деснянського районного суду міста Києва, із серпня 2002 року по жовтень 2018 року - суддею Апеляційного суду міста Києва, із жовтня 2018 року - суддею Київського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 за №3494/0/15-18 позивача звільнено з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Київського апеляційного суду від 22.11.2018 № 486-ОС ОСОБА_1 відрахована зі штату Київського апеляційного суду у зв`язку із звільненням з посади судді у відставку.

З 2009 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Дарницький район) і отримує пенсію за віком.

Позивачем 26.11.2018 подано разом із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці відповідні документи: копію рішення Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 №3494/0/15-18, копію наказу Київського апеляційного суду від 22.11.2018 № 486-ОС про відрахування, копії трудової книжки, паспорта, ідентифікаційного коду; довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці, розрахунок стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці, довідку про зарплату згідно особового рахунку позивача.

Листом від 10.12.2018 вих. №128790/08 відповідачем відмовлено позивачу у призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді згідно Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. Підставою для відмови вказано, що у поданій довідці від 26.11.2018 №16/0403/18 зазначено суддівську винагороду, яка виплачується судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення. Оскільки позивач не працював на посаді щонайменше три роки з дня прийняття відносно нього рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання, то позивачу слід визначати розмір такого грошового утримання відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу ХІІ Закону від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 80% суддівської винагороди за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI. Також зазначено, що подана позивачем заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді та довідка про заробітну плату не відповідає вимогам встановленого порядку.

На звернення заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яке надійшло до Київського апеляційного суду 30.12.2018, останнім направлено поштою повторну довідку про заробітну плату судді ОСОБА_1 відповідно до особового рахунку працюючого судді Київського апеляційного суду.

Крім того, 31.01.2019 позивачем разом із відповідною заявою надано повторну довідку про заробітну плату судді ОСОБА_1 відповідно до особового рахунку працюючого судді та на вимогу відповідача довідку про суддівську винагороду судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання. Оскільки таких суддів у даному суді немає запрошена довідка була видана на підставі рішення Конституційного суду України від 04.12.2018 № П-р/2018.

У зв`язку із зміною розміру заробітної плати діючого судді, позивачем 04.02.2019 подано довідку №70/0421/19 про те, що станом на 01.01.2019, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 172 890 грн. та подано відповідну заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

В подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою від 02.04.2019, в якій просив повідомити про наслідки розгляду звернення від 26.11.2019 щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві від 07.05.2019 №95020/02/П-5528 надано відповідь щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Вважаючи відмову Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці з підстав, викладених у листах, протиправною та такою, що порушує його права, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституцій України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пунктом 25 розділу 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Пунктом 4 частини шостої статті 126 Конституції України передбачено право судді на звільнення у відставку на підставі заяви про відставку.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Як вказано Конституційним Судом України у рішенні від 11.10.2005 № 3-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Також Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) вказано, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до положень статті 112, 116 Закону № 1402 суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України «Про Вищу раду правосуддя».

Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України повноваження судді припиняються у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має понад 43 роки безперервного трудового стажу, у тому числі безпосередньо на посаді судді 34 роки 4 місяці 21 день та 2 роки 5 місяців стажу, який зараховується до стажу, що дає право на відставку, це половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

На виконання вимог статті 126 Конституції України ОСОБА_1 подано 06.11.2018 до Вищої ради правосуддя заяву про звільнення з посади судді у відставку, у зв`язку з досягненням 17.11.2018 65 років.

На підставі поданої заяви рішенням Вищої ради правосуддя від 15.11.2018 №3494/0/15-18 звільнено ОСОБА_1 з посади судді у відставку та відповідно до наказу Київського апеляційного суду від 22.11.2018 №486-ОС її відраховано зі штату цього суду.

При цьому, як уже зазначалось, право на отримання довічного грошового утримання відповідно до норм, визначених Законом № 1402-VIII, мають судді за умови успішного проходження ними кваліфікаційного оцінювання.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні-травні 2016 року ОСОБА_1 успішно пройшла кваліфікаційне оцінювання та підтвердила здатність здійснювати правосуддя у суді апеляційної інстанції відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 07.06.2016 № 01-4254/16.

Відповідач у своєму листі та відзиві на позовну заяву стверджує, що оскільки з моменту проходження кваліфікаційного оцінювання з травня 2016 року ОСОБА_1 пропрацювала на посаді судді Київського апеляційного суду менше ніж 3 роки, передбачених вимогами Закону № 1402-VIII, у неї відсутні підстави для здійснення обчислення грошового утримання позивача на підставі поданих ним документів.

Разом з тим, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки з огляду на вищевикладене суд зазначає, що фактично позивач не мав можливості з незалежних від його волі причин (досягнення 65 років) продовжувати здійснювати свої повноваження та, як наслідок, пропрацювати три роки після проходження кваліфікаційного оцінювання.

Слід зазначити, що нормами чинного законодавства не передбачено умов та порядку щодо набуття права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до норм, визначених Законом № 1402-VIII, який успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання, при цьому на час прийняття такого рішення суддя не зможе відпрацювати передбачені три роки на посаді судді у зв`язку з досягненням граничного віку.

Законодавець не врахував того випадку, що судді, яким на час проходження кваліфікаційного оцінювання виповнилось 62 роки не зможуть відпрацювати три роки.

При цьому, нормами Закону також не встановлено, що досягнення 62 років на час призначення кваліфікаційного оцінювання судді може бути перешкодою для допуску до його проведення, успішного проходження та подальшої роботи.

За таких обставин, на думку суду, встановлені вище обставини свідчать про обмеження соціальних гарантій судді, передбачених Конституцією і законами України, оскільки свідчать про дискримінацію за віком щодо позивача як судді.

Стаття 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

При цьому згідно пункту 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Право судді у відставці на щомісячне довічне грошове утримання гарантовано Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIІІ та Законом України «Про забезпечення права на справедливий суд».

Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення належного правосуддя та права громадян на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже суперечить ст. 55 Конституції України.

Статтею 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу зазначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Згідно статті 1 Першого протоколу кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З огляду на встановлені обставини та з метою уникнення дискримінації позивача за віком, суд приходить до висновку про наявність права у позивача на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII.

Підстави, строки та порядок призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці також врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу І зазначеного Порядку передбачено, що заява про призначення (перерахунок) щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці (додаток 1) (далі - щомісячне довічне утримання) подається до управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаних управлінь (далі - органи, що призначають щомісячне довічне утримання) через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи (далі - уповноважена особа).

Заява про призначення щомісячного довічного утримання може бути подана суддею особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, завіреної в установленому законодавством порядку.

Щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Днем звернення за призначенням щомісячного довічного утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне утримання, заяви та документів, перелік яких наведено в розділі III цього Порядку.

Згідно пункту 1 розділу III Порядку до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються:

копія рішення Вищої ради правосуддя (копія рішення Конституційного Суду України) про звільнення судді з посади;

наказ про звільнення судді з посади;

документи про місце проживання (реєстрації) особи;

документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

довідка про суддівську винагороду (довідка про винагороду судді КСУ) для обчислення щомісячного довічного утримання;

розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4);

документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

документи, що засвідчують особливий статус особи: згідно переліку, вказаного у цьому пункті.

Як підтверджується матеріалами справи та вбачається з пенсійної справи, позивачем 26.11.2018 разом із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці усі необхідні документи, перелік яких передбачений пунктом 1 розділу III Порядку.

Згідно поданих документів, на час звільнення позивача його заробітна плата дорівнювала 118 935,00 грн. та складалася з посадового окладу - 66 075,00 грн. і доплати за вислугу років - 52 860,00 грн.

Крім того, у зв`язку із зміною розміру заробітної плати діючого судді, позивачем 04.02.2019 подано відповідачу довідку № 70/0421/19 про те, що станом на 01.01.2019 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці складає 172 890,00 грн. та подано відповідну заяву про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зазначені та долучені документи повністю спростовують твердження відповідача, викладені у відзиві.

З урахуванням наведеного вище, позивач набув право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до норм, визначених статтею 142 Закону № 1402-VIII, як суддя, який успішно пройшов кваліфікаційне оцінювання, при цьому розмір такого грошового утримання становить 82 % від суддівської винагороди.

Між тим, грошове утримання підлягає призначенню з дня наступного після досягнення 65 років, тобто з 18.11.2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо призначення, нарахування та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру грошового утримання судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання та про наявність правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у розмірі 82% суддівської винагороди відповідного судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, починаючи з 18.11.2018, виходячи з розміру грошової винагороди судді 118 935 грн., а з 01.01.2019, виходячи з розміру грошової винагороди судді 172 890 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено належними та допустимим доказами правомірність прийняття ним оскаржуваного рішення щодо відмови позивачу у призначенні, нарахуванні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Натомість, позивачем доведено та надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Беручи до уваги положення частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача всі здійсненні ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 72-77, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, ) щодо призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру грошового утримання судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до статей 137, 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII у розмірі 82% суддівської винагороди відповідного судді, який пройшов кваліфікаційне оцінювання, починаючи з 18.11.2018, виходячи з розміру грошової винагороди судді 118 935 грн., а з 01.01.2019, виходячи з розміру грошової винагороди судді 172 890 грн. без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко