Справа № 369/11713/18
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2020 року м. Київ №369/11713/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, в якому просить:

- зобов`язати відповідача вжити невідкладних заходів щодо виконання рішення суду від 02.02.2017 у справі №369/10998/16-а, беручи для перерахунку пенсію ОСОБА_2 не за 2008 рік, а на момент смерті - липень 2016 року (згідно карткового рахунку Ощадбанку);

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_1 , як спадкоємиці ОСОБА_2 , кошти згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.09.2011 у справі №2а5815/2011 в розмірі 4 081,78 грн.;

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_1 кошти у розмірі 4 607,97 грн., згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області №2а-6763/2011;

- зобов`язати відповідача сплатити моральну і матеріальну шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 в зв`язку з його неправомірними діями протягом 2016 - 2018 років у розмірі 30 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем не виконано рішень судів у вказаних справах.

Згідно з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.09.2018, даний адміністративний позов переданий на розгляд до Київського окружного адміністративного суду за підсудністю.

До Київського окружного адміністративного суду адміністративна справа №369/11713/18 надійшла 27.03.2019.

Київський окружний адміністративний суд 01.04.2019 постановив ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху, у якій зазначив недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановив строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали позивачу.

Відповідно до ухвали від 26.04.2019, суд продовжив строк для усунення недоліків позовної заяви. Позивач усунув недоліки позовної заяви у встановлений судом строк.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

Відповідачем подано до суду письмовий відзив на позов, в якому він просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позовні вимоги стосуються виконання судових рішень в інших справах. Також відповідач стверджує, що прав позивача порушено не було. Крім того, на думку відповідача, ОСОБА_1 вже зверталась до Києво-Святошинського районного суду із таким же позовом, справа №369/10998/16-а (том 1, а.с. 75-79).

У судовому засіданні 18.07.2019 прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження на підставі наявних доказів, про що постановлено протокольну ухвалу.

Розглянувши позовну заяву, відзив відповідача, дослідивши наявні докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлено наступне.

У провадженні Києво-Святошинського районного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії (справа №2-а-6763/2011). Постановою Києво-Святошинського районного суду від 16.12.2011 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено (том 1, а.с. 115-116):

визнано дії Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 неправомірними;

зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату доплати до пенсії відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі однієї мінімальної заробітної плати з 08.03.2011 по 23.07.2011, з урахуванням раніше здійснених виплат, та здійснити перерахунок і доплату додатково пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю відповідно до ст. 51 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком з 08.03.2011, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Також, у провадженні Києво-Святошинського районного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання дій протиправними, скасування рішення про відмову в переході на пенсію по втраті годувальника, зобов`язання здійснити призначення та виплату пенсії (справа №369/10998/16). Постановою Києво-Святошинського районного суду від 02.02.2017 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні її на пенсію по втраті годувальника;

зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із втратою годувальника у відповідності до вимог Закону України "Про державну службу" у розмірі 70 % від суми пенсії померлого годувальника ОСОБА_2 , починаючи з дня звернення із заявою до Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області;

у решті позову відмовлено.

На виконання вказаного судового рішення 05.07.2017 видано виконавчий лист та 17.07.2017 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служб Головного територіального управління юстиції Київської області Микитчик І.В. відкрито виконавче провадження №54316278 (том 1, а.с. 7).

У зв`язку з добровільним виконанням боржником рішення суду, виконавче провадження №54316278 закрито згідно постанови державного виконавця від 18.09.2017 (том 1, а.с. 9).

Також зі змісту листа ГУ ДКС України у Київській області від 30.08.2018 №13-04/1661-4884 випливає, що Управління листом від 15.03.2018 №12-04/480-1509 повернуло документи ОСОБА_2 у справі №2-а-5815/2011 від 20.09.2011 до Головного територіального управління юстиції у Київській області у зв`язку зі смертю. Крім того, рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду для одержання ухвали про заміну стягувача у вказаній справі його правонаступником (том 1, а.с. 49).

Вважаючи, що відповідачем вчинено протиправні дії та допущено протиправну бездіяльність при виконанні рішень судів у справах №2-а-6763/2011, №369/10998/16 та №2-а-5815/2011, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Згідно з пунктом 4.1 частини четвертої цього Рішення, відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів державної влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини та громадянина, а також суспільства від злочинних посягань.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

У рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства визначаються Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з частиною першою статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

До компетенції адміністративних судів належать публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У той же час, зі змісту позовної заяви, заявлених позовних вимог та додаткових пояснень позивача випливає, що даний позов подано ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням відповідачем протиправних дій та допущенням протиправної бездіяльності при виконанні рішень судів у справах №2-а-6763/2011, №369/10998/16 та №2-а-5815/2011. Тобто, фактичного невиконання відповідачем рішень у вказаних судових справах, а не у зв`язку з наявністю іншого публічно-правового спору.

Суд зазначає, що порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду визначено ст. 383 КАС України, згідно з якою особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

У той же час, подана ОСОБА_1 позовна заява не містить вимог щодо визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених відповідачем при виконанні рішень судів у зазначених справах, а тому не підлягає розгляду у порядку ст. 383 КАС України.

Також, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, з матеріалів справи судом встановлено, що рішення судів у справах №2-а-6763/2011, №369/10998/16 та №2-а-5815/2011 перебували на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені ст. 287 КАС України, згідно якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

У той же час, будь-які рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби прийняті або вчинені в ході виконання рішень судів у зазначених справах позивачем не оскаржуються.

З викладеного слідує, що у випадку незгоди з рішеннями, діями, чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень, що були прийняті або вчинені в ході виконання рішень судів у зазначених справах, у тому числі нарахування та виплати Управлінням Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області пенсії у меншому розмірі, ніж розраховано позивачем, останній безумовно має право на їх оскарження у судовому порядку згідно вимог ст.ст. 287, 383 КАС України.

Отже, звернувшись до суду з позовними вимогами про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області вчинити дії для виконання рішень судів у інших справах позивачем обрано невірний спосіб захисту, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача сплатити на користь позивача моральну та матеріальну шкоду, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Отже, обов`язковою умовою для стягнення на користь позивача з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю є прийняття судом одного з рішень, зазначених у п.п. 1 - 4 ч. 1 ст. 5 КАС України.

Оскільки у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій або бездіяльності відповідача, скасування його рішень, що були прийняті в ході виконання рішень судів у зазначених судових справах, у цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

У той же час, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 вже зверталась до Києво-Святошинського районного суду із таким же позовом, справа №369/10998/16-а, а тому наявні підстави для застосування у даному випадку положень ч. 1 ст. 170 КАС України про відмову у відкритті провадження у справі у зв`язку з тим, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справ.

Так, предметом розгляду в зазначеній справі було визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області, скасування рішення про відмову в переході на пенсію по втраті годувальника, зобов`язання здійснити призначення та виплату пенсії.

Натомість, як зазначено вище, в адміністративній справі №369/11713/18 ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги про зобов`язання Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області виконати рішення судів у справах №2-а-6763/2011, №369/10998/16 та №2-а-5815/2011 та сплатити відповідні кошти.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Позивачем не доведено суду обґрунтованості заявлених позовних вимог, а тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.