Справа № 540/2631/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

16 січня 2020 р. м. ХерсонСправа № 540/2631/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Алябова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Міністерства оборони України про встановлення факту пільгової вислуги років, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

06.12.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), третьої особи Міністерства оборони України (далі третя особа, Міноборони), у якому з урахуванням з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог, позивач просить суд:

1. Звільнити від сплати судового збору на підставі підпунктів 1), 12) пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

2. Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо бездіяльності з перерахунку пільгової вислуги років капітана ОСОБА_1 під час звільнення з військової служби.

3. Встановити пільгову вислугу років станом на 01.05.2002 року та 01.05.2004 року з зарахуванням за два місяці - місяць служби:

- період служби льотчика-курсанта з 03.04.1991р. по 18.10.1991р. - 6 місяців 15 днів (2 курс);

- період служби льотчика-курсанта з 02.04.1992р. по 16.10.1992р. - 6 місяців 14 днів (3 курс);

- період служби льотчика-курсанта з 01.04.1993р. по 20.10.1993р. - 6 місяців 19 днів (4 курс);

- перенавчання на нові типи вертольотів в 1994 році, календарний рік перенавчання зарахувати при обчисленні вислуги років за два роки, починаючи з 01.01.1994 року;

- період служби з 01.01.1995 року по 31.12.1995 року;

- період служби з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року;

- перенавчання на нові типи вертольотів в 1997 році, календарний рік перенавчання зарахувати при обчисленні вислуги років за два роки, починаючи з 01.01.1997 року;

- період служби з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року;

- період служби з 01.01.1999 року по 31.12.1999 року;

- період служби з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року;

- період служби з 01.01.2001 року по 31.12.2001 року;

- період служби з 01.01.2002 року по 31.12.2002 року;

- період служби з 01.01.2003 року по 19.08.2003 року;

- період служби з 10.10.2006 року по 31.12.2006 року;

- період служби з 01.01.2007 року по 31.12.2007 року;

- період служби з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, для виплати відсоткової надбавки на пільгових умовах.

4. Встановити факт календарної вислугу років станом на 08.11.2019 року ЗО років 3 місяці.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити заборгованість з грошового забезпечення в період з 01.05.2002 року по 08.11.2019 року.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.05.2002 року наростаючим підсумком до дня виплати.

7. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, з дати настання підстави для такої виплати,у відповідності до встановлених фактів пільгової вислуги років.

8. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати щомісячну надбавку за безперервну військову службу у Збройних Силах України з 01.05.2003 року в розмірі 30 відсотків та здійснити доплату до вже виплачених сум, з врахування виплати за листопад та грудень 2003 року.

Ухвалою суду від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд даної справи у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.12.2019 року, проте засідання не відбулось та було відкладено за клопотанням представника Міноборони на 16.01.2020 року.

13.01.2020 року відповідачем до суду подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та клопотання про закриття провадження у справі.

Сторони у підготовче засідання з`явились.

Проаналізувавши клопотання відповідача від 13.01.2020 року, суд дійшов наступних висновків.

Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду мотивоване пропущенням позивачем місячного строку, встановленого частиною 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Відповідач вказує на те, що позивачем оскаржено бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо перерахунку пільгової вислуги років під час звільнення з військової служби спираючись на довідку командира ВЧ НОМЕР_2 від 30.08.2004 року № 70 та розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію № 800, виданий заступником начальника фінансово-економічного управління Північного оперативного командування від 03.10.2003 року. Відповідач наголошує на тому, що зі змістом Довідки та розрахунку позивач був обізнаний ще у 2004 році.

Суд не погоджується із наведеними доводами відповідача, так як позивачем оскаржується не бездіяльність допущена при розрахунку його пільгового стажу у 2004 році, а бездіяльність відповідача, яка полягає у не здійсненні перерахунку пільгової вислуги років капітана ОСОБА_1 під час його звільнення з військової служби наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 08.10.2019 року № 421 згідно пп. «б» п. 2 ч. 5 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 08.11.2019 року військовослужбовця виключено зі списків особового складу частини).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відтак, враховуючи виключення позивача зі списків особового складу частини наказом від 08.11.2019 року, його звернення до суду 06.12.2019 року та встановлений у даному випадку місячний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, суд вважає, що позивачем не порушено строку, встановленого на звернення до суду із даним позовом.

Крім того, позивач вважає, що невірно обрахований відповідачем пільговий стаж ОСОБА_1 призвів до заниження його грошового забезпечення за період з 01.05.2002 року по 08.11.2019 року, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду з метою стягнення безпідставно недоплаченого йому грошового забезпечення, разом з індексацією, компенсацією втрат частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та щомісячною надбавкою за безперервну військову службу у Збройних Силах України з 01.05.2003 року у вигляді доплати до вже виплачених сум, з врахування виплати за листопад та грудень 2003 року. Відтак, позовні вимоги щодо встановлення пільгового стажу нерозривно пов`язані із вимогами про стягнення грошового забезпечення звільненого військовослужбовця, яке на думку позивача не було своєчасно виплачене.

Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013 держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці працівникам у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів (стаття 1, частина перша статті 5 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року №1282-ХII зі змінами).

Положенням статті 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено компенсацію працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, що провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі статтями 1, 2 Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), а саме у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих громадянам грошових доходів: пенсії, соціальних виплат, стипендії, заробітної плати (грошового забезпечення) тощо.

На підставі аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати ці кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

На думку Конституційного Суду України, спір щодо стягнення не виплачених власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012).

Конституційний Суд України виходить з того, що при розгляді в позовному провадженні трудового спору про стягнення належної працівникові заробітної плати положення частини другої статті 233 КЗпП України підлягає застосуванню у випадках пред`явлення вимог про стягнення будь-яких виплат, що входять до структури заробітної плати, і застосування цих положень не пов`язане з фактом нарахування чи ненарахування роботодавцем спірних виплат.

Отже, на підставі системного аналізу наведених положень чинного законодавства, наведених рішень Конституційного Суду України суд зазначає, що працівник (у даному випадку військовослужбовець) має право звернутися до суду з позовом про стягнення належних та невиплачених йому сум грошового забезпечення та сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Відтак, сукупність наведених обставин свідчить на користь висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, у зв`язку із чим, суд вважає наведене клопотання таким, що задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про обґрунтованість клопотання про закриття провадження у справі, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Обґрунтовуючи наведене клопотання, відповідач посилається на п. 4 ч. 1 ст. 157 КАС України. Суд вважає таке посилання недоречним так як приписами ст. 157 врегульовано підстави та порядок скасування заходів забезпечення позову, а тому такі приписи не можуть застосовуватися до даних правовідносин.

Підстави для закриття провадження передбачені ст. 238 КАС України.

Окрім того, відповідач мотивуючи необхідність закриття провадження у справі вказує на те, що по правовідносинам, які досліджуються у даному спорі вже прийнято судове рішення по справі № 821/1142/18.

Суд зауважує на тому, що 14.02.2019 року П`ятим апеляційним адміністративним судом винесено постанову по справі № 821/1142/18, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, тим самим, стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за період з 01.05.2004 року по 29.01.2006 року в сумі 28780,98 грн. без утримання податків й інших обов`язкових платежів; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 з 30.01.2006 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати ОСОБА_1 донарахованого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.05.2004 року по 29.01.2006 року в сумі 28780,98 грн. відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2010 року № 159.

З наведеного слідує, що у справі № 821/1142/18 позивач звертався до суду із позовом, в якому просив стягнути з військової частини невиплачений йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.05.2004 року по 29.01.2006 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати такого заробітку.

Натомість у даному випадку (справа № 821/1142/18) позивач не погодився із бездіяльністю відповідача, яка полягає у не проведенні перерахунку його пільгового стажу при звільненні, у зв`язку із чим, звернувся до суду з вимогами про зобов`язання відповідача встановити бажану позивачем пільгову вислугу та стягнення недоплаченого грошового забезпечення, разом з індексацією, компенсацією втрат частини доходів та щомісячною надбавкою, що мало місце через невірно обрахований пільговий стаж позивача.

Відтак, наведене свідчить про відмінність предмету позову у даній справі та справі за №821/1142/18. Спірні правовідносини, що мають місце у даній справі (№ 540/2631/19) не досліджувались у судовому порядку, доказів на спростування наведеного висновку відповідачем не надано.

Таким чином клопотання про закриття провадження у справі є необґрунтованим, а тому має бути залишене без задоволення.

Керуючись ст. 243, 248 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотань Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі та залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 20.01.2020 року.

Суддя С.В. Гомельчук