Справа № 219/9749/19
Суддя: Погрібна Н. М.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/9749/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Погрібної Н.М., за участю секретаря судового засідання Мирошниченко О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Артемівського міськрайонного суду із адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову інспектора поліції Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 26.08.2019 року серії ЕАВ №1458341, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1458341 від 26.08.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, сержантом поліції Соміковим С.К., на місці зупинки автомобілю (м. Маріуполь, пл. Мічмана Павлова,5), на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП. Вважав накладене на нього стягнення необгрунтованим, незаконним та протиправним. Факт скоєння адміністративного правопорушення ним не був визнаний, про що було повідомлено на місці інспектору поліції Сомікову С.К. та подано клопотання про розгляд справи за місцем його проживання відповідно до ст. 276 КУпАП для надання часу для підготовки до захисту своїх інтересів, надання доказів своєї невинуватості, можливості скористатись юридичною допомогою адвоката. Проте, в порушення норм статей 268, 276 КУпАП, сержантом поліції Соміковим С.К. було відхилено його клопотання, чим порушено його право на всебічний, повний, справедливий та об`єктивний розгляд справи. Крім того, позивач вважає, що сержант поліції Соміков С.К не мав право виносити постанову про накладення адміністративного стягнення на місті зупинки автомобілю, а повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки ним заперечувався факт скоєння правопорушення, та передати справу на розгляд уповноваженому органу (посадові особі), за його місцезнаходженням, з розглядом клопотань, роз`ясненням прав, наданням можливості скористатись правовою допомогою, дослідженням всіх наявних доказів. Вважав, що постанова інспектора поліції Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова С.К. серії ЕАВ № 1458341 від 26.08.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, підлягає скасуванню, а адміністративне провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.09.2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, призначений судовий розгляд.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Крім того, до суду від нього надійшла заява, згідно якої він просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач - поліцейський роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Маріуполі Департаменту патрульної поліції Соміков С.К. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Крім того, 29.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просив повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та провести розгляд справи без участі відповідача.

В обґрунтування відзиву, відповідач зазначив, що під час патрулювання 26.08.2019 року поліцейським роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Соміковим С.К. близько 18 год. 44 хв. було помічено транспортний засіб Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій якого в Приморському районі м. Маріуполя на пл. Мічмана Павлова, 5 навпроти залізничного вокзалу не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонено», а саме здійснив зупинку в зоні його дії. Інспектор підійшов до водія автомобіля, представився належним чином, довів водію суть скоєного ним адміністративного правопорушення, запропонував йому пред`явити документи, передбачені вимогами п. 2.1. Правил дорожнього руху України, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4.а ПДР України. Вимога поліцейського, щодо пред`явлення зазначених документів водія, була виконана в повному обсязі. При цьому, в процесі спілкування з поліцейським позивач визнав факт зупинки з порушенням ПДР України повідомив про те, що знає що зупинився з порушенням, та не виправдовувався з цього приводу (файл о 18:45:50, також на тому ж відеозаписі повідомив о 18:46:24 що зупинився де було місце, оскільки інші місця були зайняті). Жодних клопотань стосовно розгляду справи від позивача не надходило, вказані обставини підтверджується відеозаписом зробленим з портативного відео реєстратора. Так у файлі о 18:45:40 після роз`яснення прав позивачу, поліцейський запитав чи бажає позивач використатися якимось зі своїх прав можливо дати пояснення, на що позивач відмовився. Також наявність та розташування знаку 3.34 «Зупинка заборонена» додається у вигляді фото таблиці, зона дії знаку розпочинається від стоянки, яка відокремлена дорожньою розміткою. І відповідно за якою починається зона дія знаку 3.34 «Зупинка заборонена», у відео файлі, який додається на оптичному диску вбачається, що позивач розташував свій транспортний засіб поза відокремленою стоянкою, ближче до ділянки на якому організовано круговий рух. Згідно п. 15.1 ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Відповідно до Розділу 33 п. 3.34 "Зупинку заборонено". Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Крім того, зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами бо покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Також правилами дорожнього руху встановлено, що дія знаків 3.9, 3.10, 3.34-3.37 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені.

Що стосується суті позовних вимог щодо не складення протоколу, то відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджену Наказом МВС України від 07.11.2015 за № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Позовні вимоги з приводу проведення розгляду справи за місцем вчинення правопорушення, відповідач вважає безпідставними. Крім того, позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу в межах скороченого провадження. Під час розгляду справи жодних клопотань стосовно розгляду справи від позивача не надходило, вказані обставини підтверджується відеозаписом зробленим з портативного відео реєстратора, після роз`яснення прав позивачу, поліцейський запитав чи бажає позивач використатися якимось зі своїх прав можливо дати пояснення, на що позивач відмовився.

Таким чином, відповідач вважає, що інспектором в повній мірі було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279, 280 КУпАП, було з`ясовано чи вчинено правопорушення, чи підлягає ОСОБА_1 адміністративній відповідальності. Жодних переконливих підстав своєї невинуватості позивачем не надано. Отже, відповідач вважає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення дотримані всі вимоги чинного законодавства України. Крім того, вважав посилання позивача на неналежність як доказу відеозапису у зв`язку з його не зазначенням у постанові (яка винесена не в автоматичному режимі) є необгрунтованим.

Щодо визнання дій поліцейського протиправними, відповідач зазначив, що розглядаючи позовні вимоги позивача в частині визнання незаконними дій посадових осіб вважає, що місцевий загальний суд, як адміністративний не може задовольнити такі вимоги оскільки вони порушують норми процесуального законодавства. Отже, враховуючи, що до повноважень поліцейського патрульної поліції належить розгляд справ про адміністративні правопорушення на місці зупинки транспортного засобу і накладання адміністративних стягнень, які передбачені ч.1 ст.122 КУпАП, відповідач вважав, що відсутні підстави для визнання таких дій протиправними.

Відповідно до положень ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1458341 від 26.08.2019 року поліцейським Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, сержантом поліції Соміковим Сергієм Костянтиновичем, на місці зупинки автомобілю (м. Маріуполь, пл. Мічмана Павлова,5), на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

У постанові вказано, що ОСОБА_1 26.08.2019 року о 18.51 годині, керуючи автомобілем «HUNDAI SONATA» реєстраційний номер НОМЕР_2 в м.Маріуполь пл.. Мічмана Павлова,5,здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 - зупинка заборонена, чим порушив п.33 ПДР - порушення вимог дорожніх знаков, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним з принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість врахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення. У разі відсутності в постанові посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначених ст.251 КУпАП), які, у відповідності до статті 252 цього Кодексу, повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів у подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Позивач вважає, що інспектором в повній мірі не було дотримано порядок розгляду справи та не дотримані всі його права надані законом, оскільки справа про адміністративні правопорушення була розглянута на місці зупинки транспортного засобу, між розглядом справи та винесенням постанови не існував часовий інтервал достатній для реалізації всіх прав, наданих законом.

Крім того, позивач вважає, що відеозапис, поданий поліцією на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить доказів фіксації порушення позивачем правил дорожнього руху

Відповідач в свою чергу, посилається на відеофіксацію вчинення позивачем правопорушення, а також на відеозйомку з нагрудної боді камери поліцейського, якою зафіксовано процедуру розгляду адміністративної справи, згідно якої як вважає, відповідач спростовуються доводи позивача викладені в позовній заяві.

Крім того, статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Окрім того, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст.ст.245,252,280,283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 276 вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, інспектор поліції Соміков С.К. не мав право виносити постанову про накладення адміністративного стягнення на місті зупинки автомобілю, а повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, та передати справу на розгляд уповноваженому органу (посадовій особі), за його місцезнаходженням, з розглядом його клопотань, роз`ясненням прав, наданням можливості скористатись правовою допомогою, дослідженням всіх наявних доказів тощо.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина позивача в скоєнні правопорушення, яке передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП не доведена, а тому, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

При цьому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови серії ЕАВ № 1458341 про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені ч.3 ст. 186 КАС України. Зазначеною нормою КАС України не передбачено право суду за наслідками розгляду цієї категорії справ визнавати дії суб`єктів владних повноважень з приводу винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 19, 20,77, 90, 229, 242, 246, 250, 286КАС України суд,-

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Сомікова Сергія Костянтиновича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Постанову інспектора поліції Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції від 26.08.2019 року серії ЕАВ №1458341, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Погрібна