Справа № 554/9418/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 р. м. ХарківСправа № 554/9418/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 18.12.2019, головуючий суддя І інстанції: Січиокно Т.О. (повний текст складено 18.12.19) по справі № 554/9418/19

за позовом ОСОБА_1

до Лейтенанта поліції Меренкова Дмитра Юрійовича Батальйону патрульної поліції у м. Кременчук Управління патрульної поліції Полтавської області

про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ,позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1592812 від 06.10.2019, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП, провадження у справі закрити.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2019 позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1592812 від 06.10.2019, винесену інспектором, лейтенантом поліції Меренковим Дмитром Юрійовичем БПП у м.Кременчуці УПП Полтавської області стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП - без змін.

Не погодившись із таким судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Октябрського районного суду від 18.12.2019 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова не відповідає відомостям, що містяться у додатку 5 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та порушено ст.ст. 3, 19, 68 Конституції України. Вважає, що суд першої інстанції порушив принцип верховенства права та ст. 8 Конституції України, не в повній мірі з`ясував всі обставини справи та долучив, як доказ відеозапис, який здійснений TruCam LTI 20/20 № ТС 000693 без відповідних на це доказів та аналізу зафіксованих ним обставин руху транспортного засобу.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги апеляційної скарги підтримав. Просив звернути увагу на те, що приладом TruCam LTI 20/20 № ТС 000693 була зафіксована швидкість руху транспортного засобу у той момент, коли він знаходився поза межами населеного пункту, що свідчить про відсутність порушення правил дорожнього руху позивачем.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що згідно даних постанови серії ЕАК № 1592812 від 06.10.2019, винесеної інспектором 1 батальйону 3 роти БПП у м.Кременчук УПП Полтавської області лейтенантом поліції Меренковим Д.Ю., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255, 00 грн. за те, що той 06.10.2019, об 11 год. 17 хв., керуючи транспортним засобом «LEXUS LX 570», д.н.з. НОМЕР_1 на 63 км. автодороги М-22 «Полтава - Олександрія» в с. Андрійки Козельщинського району Полтавської області рухався зі швидкістю 76 км./год., перевищивши обмеження швидкості руху вданому населеному пункті на 26 км./год., чим порушив вимоги п. 12.4 ПДР.

Вважаючи таку постанову незаконною, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення підтверджується наявними у справі доказами.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 КУпАП. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.п. 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року № 1306 (далі - ПДР України) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (в редакції чинній з 01.01.2018).

Відповідальність за порушення п. 12.4 ПДР України передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

З матеріалів справи вбачається, що лазерний вимірювач швидкості LTI 20/20, що використовувався під час фіксації дій позивача, був зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом № UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13779, чинного до 14.12.2019, лазерний вимірювач швидкості20/20 № ТС000693 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань швидкості - від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах :+/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +/-1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що за технічними характеристиками вимірювач можна використовувати у ручному режимі.

Отже,20/20 № ТС000693 є засобом вимірювальної техніки, експлуатація якого не обмежена чинним законодавством, а тому зафіксовані останнім відомості є доказом в розумінні статті 251 КУпАП та ст.ст. 73-76 КАС України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд апеляційної інстанції враховує вимоги ст. 280 КУпАП, згідно яких орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

В ході судового розгляду встановлено, що на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем до суду було подано відеофіксацію та фотознімок (в електронному вигляді) з фіксації вимірювання швидкості руху автомобіля д.н.з. НОМЕР_1 , яке здійснено 06.10.2019 о 11:13 приладом TruСam ТС000693, автодорога М 22 ПОЛТАВА ОЛЕКСАНДРІЯ, та зафіксовано швидкість у 76 км/год.

З наданого фотознімку та відеофіксації вбачається, що автомобіль д.н.з. НОМЕР_1 (час фіксації - 06.10.2019 о 11:13) рухався зі швидкістю 76 км/год по автодорозі М 22 ПОЛТАВА ОЛЕКСАНДРІЯ на 73 кілометрі Разом з тим, швидкість автомобіля була зафіксована у той момент, коли такий транспортний засіб знаходився перед дорожнім знаком, який попереджає про початок населеного пункту (знак 5.45 «Початок населеного пункту» ПДР України).

Водночас, в пункті 6 оскаржуваної постанови зазначено місце вчинення правопорушення с. Андрійки ПОЛТАВА- ОЛЕКСАНДРІЯ 63 КІЛОМЕТР, а час вчинення правопорушення - 11:17:46 год.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що наданий відповідачем доказ не підтверджує факт порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР, за вчинення якого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки час адміністративного правопорушення зазначений у відеофіксації та оскаржуваній постанові не співпадає, а вимірювання швидкості транспортного засобу під керуванням позивача відбувалося у той момент, коли такий транспортний засіб знаходився поза межами населеного пункту.

Отже, відповідач надав не належний доказ вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, що виключає законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та свідчить про достатність підстав для задоволення позовних вимог.

Також, колегія суддів наголошує, що зміст постанови про адміністративну відповідальність має відповідати вимогам, передбаченим статтями 280, 283 КУпАП.

У ній зокрема необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Така правова оцінка наявних у справі доказів винуватості позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення узгоджується із сталою практикою Верховного Суду в аналогічних спорах, викладеною, зокрема у постанові від 24.01.2019 у справі № 428/2769/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а та від 15.11.2018 у справі № 524/7184/16-а, які в розумінні вимог ч.1, ч. 2 та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" повинні враховуватися судом при застосуванні таких норм права.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Між тим, мотиви для задоволення позовних вимог з яких варто виходити щодо неможливості використання як доказу фото знімку з фіксації вимірювальною технікою, проведеною в ручному режимі та відмінність відомостей у цьому фотознімку та постанові щодо часу фіксації подій, не в повному обсязі відповідають обставинам справи.

Оскільки, як було встановлено вище, матеріали справи не містять належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, всі інші доводи сторін по справі, щодо процедури та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, не впливають на вирішення справи по суті.

З урахуванням вищезазначеного, відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доводи апеляційної скарги стосовно правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованим.

Таким чином, колегія суддів вважає протиправним притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії ЕАК №1592812 від 06.10.2019, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку з вищевикладеним, підлягає скасуванню постанова серії ЕАК №1592812 від 06.10.2019 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі адміністративне правопорушення - закритю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що призвели до ухвалення неправильного рішення, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог щодо скасування оскарженої постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 272, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 18.12.2019 року по справі № 554/9418/19 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Меренкова Дмитра Юрійовича БПП у м. Кременчуці УПП Полтавської області про визнання протиправною та скасування постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАК № 1592812 від 06.10.2019, винесену інспектором 3 роти батальйону патрульної поліції в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Меренковим Дмитром Юрійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП України, у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 21.01.2020.