Справа № 263/18003/19
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2020-01-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/263/88/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., за участю секретаря Шамбелан К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Юрія Миколайович про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Ю.М., просив суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1802536 від 28.11.2019 року, згідно якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП за те що він керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 711D, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку при в`їзді на кільцевий рух з другорядної дороги, чим порушив п.9.2 б ПДР України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, за що на нього накладено штраф в сумі 425 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач указав, що вказаного правопорушення не здійснював, правил дорожнього руху не порушував, оскільки при здійсненні виїзду на кільцевий рух з другорядної дороги він не змінював напрямку або полосу свого слідування, що добре видно на відео, тому з обґрунтуванням поліцейського не згоден, оскільки за п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом, але він цих дій не вчиняв. У даному випадку не мало місце порушення ним правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, тому застосування санкції ч.2 ст.122 КУпАП є безпідставним. Крім того вважає, що працівник поліції не дотримався вимог ст.283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи, якого фактично не було, позбавивши його права на захист. У зв`язку з вищезазначеним, дії відповідача є протиправними, а постанова є незаконною, винесена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та безумовно підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.12.2019 року призначений судовий розгляд справи за правилами ст.286 КАС України.

8 січня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача - поліцейського роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Ю.М. на пред`явлений адміністративний позов. У своєму відзиві відповідач посилається на те, що позовні вимоги позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки останній у своїй позовній заяві визнає факт вчинення правопорушення і вважає за можливе звільнити його від відповідальності з мотивів нібито не зміни напрямку руху, але його маневр передбачав зміну напрямку руху, про який згідно ПДР необхідно попереджати світловими покажчиками відповідного напрямку. Як свідчать обставини справи та вбачається з постанови, яку оскаржує позивач, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ 711D, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку при виїзді на кільцевий рух з другорядної дороги, чим порушив п.9.2 б ПДР України. Вказана обставина зафіксована за допомогою технічного приладу, закріпленого у патрульному автомобілі. З записом, зафіксованим на реєстратор, позивач не забажав ознайомитися. Розгляд справи відносно ОСОБА_1 відбувся на місці вчинення правопорушення, що відповідає вимогам діючого законодавства, під час розгляду справи позивач не заявив клопотань щодо участі в справі адвоката, переносу її розгляду у зв`язку з необхідністю юридичного захисту чи підготовки до розгляду. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення вважає доведеним. З цих підстав просив відмовити у задоволенні позову, розгляд справи провести без його присутності.

11 січня 2020 року до суду від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій зазначив, що у відзиві відповідач не спростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, оскільки на даній ділянці дороги він маневрів не здійснював і рухався в прямому напрямку, згідно встановлених дорожніх знаків, тому не існує ніякого правового обґрунтування для притягнення його до адміністративної відповідальності з приводу порушення п.9.2б ПДР України.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач поліцейський роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Ю.М. в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі.

У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи позицію сторін, дослідивши наявні в справі про адміністративне правопорушення матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 9, 244 КАС України, виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (статті 121 - 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII).

Відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В частині 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року, № 1395, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі Інструкція), зазначено, що Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР України ( ч.2 ст.122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

За частиною 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Згідно з ч. 8 Розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 та ч. 5 Розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейській виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до Інструкції.

Судом встановлено, що 28.11.2019 року поліцейський роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Ю.М. виніс постанову серії ЕАК №1802536 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно позивача, в якій зазначив, що ОСОБА_1 28.11.2019 року о 13 годині 27 хвилин в м.Маріуполі по вул.Сонячній,2, керуючи транспортним засобом марки MERCEDES-BENZ 711D, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку при в`їзді на кільцевий рух з другорядної дороги, чим порушив п.9.2 б ПДР України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Частина 2 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За вимогами п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Пунктами 10.1, 10.3, 10.4 ПДР України визначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Перестроювання - це зміна в процесі руху положення транспортного засобу в межах поперечного профілю, пов`язане зі зміною смуги руху.

Під будь-якою зміною напрямку руху слід розуміти маневр, пов`язаний хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини.

Пункт 1.10 Правил маневрування (маневр) визначає як початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

У відповідності до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно із вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, виїжджаючи на круговий рух, не здійснював перестроювання, оскільки не змінював смуги руху, він як їхав по крайній правій смузі, та і продовжував їхати по дорозі з круговим рухом, що не заборонялося дорожніми знаками, при цьому він не здійснював зміни напрямку руху (маневру), пов`язаного хоча б з незначною зміною напрямку руху по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини та не скоював перешкод іншим транспортним засобам.

При в`їзді на ділянку дороги з круговим рухом він не міг подавати сигнал правого повороту світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, оскільки не збирався з`їжджати направо з дороги з круговим рухом у бік б-ру Шевченка в м.Маріуполі, а якщо б це зробив, міг скоїти перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Одночасно подавати сигнал лівого повороту світловим покажчиком повороту позивач ОСОБА_1 також не міг, оскільки рухався би проти зустрічного напрямку та спочатку напрямок руху його автомобіля по відношенню до поздовжньої осі проїзної частини мав місце не вліво, а навпаки вправо.

Отже, позивач не мав наміру здійснити зміни напрямку руху. До того ж другорядна дорога на межі з головною дорогою має дорожній знак «Дати дорогу».

Як вже зазначалось, за вимогами п.9.2 б ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку саме перед перестроюванням, поворотом або розворотом, в складеній же відповідачем постанові серії ЕАК №1802536, відповідач звинувачує позивача в тому, що він не ввімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку (навіть не зазначив який саме покажчик повороту) при в`їзді на кільцевий рух, тобто при зміні напрямку руху, що не відповідає положенням п.9.2 б ПДР України.

Незабезпечення відповідачем виконання зазначених вимог призвело до того, що він не зміг при розгляді справи про адміністративне правопорушення повною мірою виконати вимоги ст. 280 КУпАП щодо з`ясування обставин, які є обов`язковими для прийняття рішення.

За таких обставин, твердження відповідача щодо порушення позивачем правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху є хибним, отже, в діях позивача відсутнє порушення ним обов`язку подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, тому не має підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб`єктом владних повноважень - поліцейським Пасевич Ю.М. вчинено низку порушень, а саме, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винуватість позивача у вчинені порушення, будь-які письмові докази на підтвердження порушення позивачем ПДР, який не визнавав себе винним у скоєнні правопорушення, відсутні; крім цього, письмові пояснення позивача, свідків при складанні постанови в справі про адміністративну відповідальність на окремому аркуші не відбиралися.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та визначені відповідно до них правовідносини, беручи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд приходить до висновку, що задоволення позову стосовно скасування постанови не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому ці вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Можемо зробити висновок про те, що вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наданим Верховним Судом України у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року "Про судове рішення". Так, відповідно до п.3 Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що за вимогами ч. 3 ст. 286 КАС України не має підстав для визнання протиправними дії поліцейського роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Ю.М. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу, отже, позовні вимоги слід задовольнити частково, підлягає скасуванню постанова про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 28 листопада 2019 року серії ЕАК №1802536, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідност.139 КАС України судові витрати в частині судового збору компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3,9,10,11,139,242,245,246,286 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до поліцейського роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Юрія Миколайовича про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1802536 від 28.11.2019 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 122 КУпАП, у виді штрафу в сумі 425,00 гривень, провадження у справі про адміністративні правопорушення - закрити.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати у справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого Апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - поліцейський роти №4 батальйону УПП в Донецькій області ДПП України Пасевич Юрій Миколайович, службова адреса: 87535 м.Маріуполь, вул. Макара Мазая, буд.16.

Суддя: П.І. Папаценко