Справа № 160/17/20
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 січня 2020 року Справа № 160/17/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева Інна Василівна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до до Відповідача-1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Відповідача-2: Військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Котелевець Олега Васильовича, Відповідача-3: Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Комісії з обстеження сімейно майнового стану військовослужбовця, Відповідача-4: Військової частини НОМЕР_1 , Відповідача-5: Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними пунктів акту, визнання права на звільнення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

02 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військового комісаріату Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якій просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в звільненні та наданні відстрочки військовослужбовцю строкової служби ОСОБА_3 за пунктом «в» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 19.11.2019 року;

- зобов`язати Військовий комісаріат Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Призовну комісію) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2019 року та прийняти рішення про звільнення та надання відстрочки синові ОСОБА_3 (військова частина НОМЕР_1 м.Стрий Львівська обл.) на підставі пункту «в» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на тій підставі, що в нього є

самотній непрацездатний батько.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання ухвали шляхом подання до суду уточнюючої позовної заяви із визначенням належного відповідача по справі із зазначенням ідентифікаційного коду, відомих засобів зв`язку відповідача; оригіналу або належним чином завіреної копії рішення, що оскаржується, або відповідні уточнення прохальної частини позову.

Вказану ухвалу отримано позивачем 13.01.2020, що підтверджується розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

17 січня 2020 року позивачем подано уточнену позовну заяву до Відповідача-1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Відповідача-2: Військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_4 , Відповідача-3: Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Комісії з обстеження сімейно майнового стану військовослужбовця, Відповідача-4: Військової частини НОМЕР_1 , Відповідача-5: Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , в якій позивач просить:

- визнати неправомірними пункти 13-14 Акту обстеження сімейно-майнового стану військовослужбовця від 19 листопада 2019 року за № 3856;

- визнати право на звільнення з військової служби військовослужбовця ОСОБА_5 відповідно до пункту «в» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на тій підставі, що в нього є самотній непрацездатний батько;

- зобов`язати Військовий комісаріат Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надіслати до військової частини НОМЕР_1 акт обстеження сімейного стану військовослужбовця та копії документів, що підтверджують причину дострокового звільнення ОСОБА_5 ;

- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 надіслати акт обстеження сімейного стану військовослужбовця та копії документів, що підтверджують причину дострокового звільнення ОСОБА_5 за підпорядкованістю.

При цьому, вимоги ухвали про залишення без руху позовної заяви позивачем не виконані в повному обсязі.

Так, за змістом пунктів 4-5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача (пункт 9 частини 5 статті 160 КАС України).

В уточненій позовній заяві ОСОБА_1 у якості відповідачів визначає:

- Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки;

- Військовий комісар Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_4 ;

- Шевченківський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Комісія з обстеження сімейно майнового стану військовослужбовця;

- Військова частина НОМЕР_1 ;

- Командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 .

Між тим, у прохальній частині позову позовні вимоги звернені лише до Військового комісаріату Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Щодо позовної вимоги про визнання неправомірними пунктів 13-14 Акту обстеження сімейно-майнового стану військовослужбовця від 19 листопада 2019 року за № 3856, суд зазначає, що згідно з пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 18 частини 1 статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який установлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті (рішенні) особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 9901/798/18, індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; містять індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому, їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах.

З огляду на вказане, акт застосування норм права (індивідуальний акт) - індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права, адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів в конкретних життєвих ситуаціях, дія якого закінчується у зв`язку з припиненням конкретних правовідносин.

Таким чином, оскаржуваний позивачем акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень, що породжує, змінює або припиняє права та обов`язки суб`єкта господарювання у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, за змістом частини 1 статті 5 КАС України способами судового захисту є: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

У зв`язку з чим, обраний позивачем спосіб судового захисту в частині визнання права на звільнення з військової служби військовослужбовця ОСОБА_5 відповідно до пункту «в» частини 2 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на тій підставі, що в нього є самотній непрацездатний батько, не відповідає способам судового захисту, передбаченим частиною першою статті 5 КАС України.

З огляду на викладене, позивачем не усунено недоліки позову шляхом, визначеним ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.01.2020 року, а подана уточнена позовна заява не відповідає вимога статей 160, 161 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Враховуючи, що позивач не усунув усі недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, клопотання про продовження строків клопотання про продовження строку для усунення недоліків до суду не подав, суд вважає за необхідне повернути її позивачу.

Керуючись статтями 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відповідача-1: Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Відповідача-2: Військового комісара Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Котелевець Олега Васильовича, Відповідача-3: Шевченківського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Комісії з обстеження сімейно майнового стану військовослужбовця, Відповідача-4: Військової частини НОМЕР_1 , Відповідача-5: Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання неправомірними пунктів акту, визнання права на звільнення, зобов`язання вчинити дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева