Справа № 805/2024/17-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року справа №805/2024/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохіна А.А.

Казначеєва Е.Г.

за участю секретаря судового засідання Кобець О.А.

за участю сторін по справі:

позивач: ОСОБА_4

відповідач: Сенников А.А.

третя особа: Юрченко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя І інстанції Кониченко О.М.) від 10 вересня 2019 року у справі № 805/2024/17-а, повний текст складено 20 вересня 2019 року, за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «УкрСиббанк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28 грудня 2016 року №, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення - рішення від 28 грудня 2016 р. № щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем Податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 522884,73 грн. та нарахування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 130721,18 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 28 грудня 2016 р. № щодо збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування» за податковим зобов`язання у розмірі 187989,62 грн. та застосованими штрафними ( фінансовими) санкціями у розмірі 46997,40 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 28.12.2016 року № щодо збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням у розмірі 334 895,11 грн та нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 83 723,78 грн та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що 26.06.2016 року вищевказані кредитні договори припинили свою дію у зв`язку з тим, що між ним та банком було досягнуто домовленість, згідно з якою він добровільно перерахував банку грошові кошти у розмірі 47 000 доларів США в рахунок погашення своїх кредитних зобов`язань. Таким чином, він в повному обсязі виконав свої кредитні зобов`язання за договором №0 та частково сплатив кредитні зобов`язання за договором0. Залишок суми банк анулював, зокрема, заборгованість за основним боргом - 165 736,89 доларів США, заборгованість за процентами 93 246,99 доларів США. Позивач вважає, що в силу приписів п.п.64.2.17 «д» п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України оподатковуваним доходом є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку він фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів. Позивач також зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів його належного повідомлення, як платника податків, банком, як податковим агентом, про анулювання (прощеного) боргу та включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на його користь, як платника податку за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного) порядку, передбаченого діючим законодавством, що свідчить про відсутність порушення пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст. 179 ПК України в частині ненадання річної декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік по строку надання до 01.05.2015 року з врахуванням положень п.п.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 ПК України.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірне рішення, оскільки під час проведення перевірки було встановлено порушення позивачем вимог пп.49.18.4 п. 49.18 ст.49, п.179.1 от.179 Податкового Кодексу України в частині ненадання річної декларації про майновий стан і доходи за 2014р. по строку надання до 01.05.2015р.; - п.п.164.2.17(д). п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України оскільки платник податків не задекларував дохід, отриманий у 2014 році, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього кодексу), у вигляді основної суми богу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням у сумі 3 077 225,48 грн.

Третя особа проти доводів апеляційних скарг заперечувала, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиви на скаргу, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а у задоволенню апеляційної скарги відповідача слід відмовити виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка позивача з питання дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., за результатами якої складений акт від 15.11.2016 року № 789/05-19-13-02/ та прийнято податкове повідомлення - рішення від 28.12.2016р. №, яким збільшена суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб : за податковим зобов`язанням- 522884,73 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 130721,18 грн..

Підставою для прийняття спірного рішення послужив висновок податкового органу про порушення позивачем вимог - пп.49.18.4 п. 49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 Податкового Кодексу України в частині ненадання річної декларації про майновий стан і доходи за 2014р. по строку надання до 01.05.2015р.; - п.п.164.2.17(д). п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України позивач не задекларував дохід, отриманий у 2014 році, як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього кодексу), у вигляді основної суми богу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням у сумі 3 077 225,48 грн.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, третьою особою, позивач мав кредитні взаємовідносини із «УкрСиббанком», отримавши кредитні кошти в доларах США.

У відповідності до виписки із Протоколу № 12/14 засідання правління АТ «УкрСиббанк» від 22.05.2014 року була встановлена сума заборгованості за кредитними договорами укладеними з позивачем, прийнято рішення анулювати борг за умови погашенння частини боргу, скасувати нарахування штрафних санкцій (пені) за кредитним договором у повному обсязі на дату погашення кредитної угоди, відповідно до п. 2.1 цього Протоколу (т. 2, а.с. 9).

Третьою особою 15.08.2018 року до матеріалів справи надана копія Повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) від 26.06.2014 року №31-4-71/97, яка містить у собі оригінал напису "Уведомление получено лично 26.06.14", а також зазначений підпис, прізвище, скорочене ім`я, по батькові позивача.

У наведеному повідомленні було зазначено, що « …станом на 26.06.2014 року … обліковується заборгованість у сумі 287946 доларів США 91 центів, що складає 3421361 грн. 86 коп. по курсу НБУ станом на 26.06.2014р.. АТ «Укрсиббанк», як кредитор, з метою виконання вимог пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, повідомляє Вас, як платника податку на доходи фізичних осіб - боржника, до …«УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання Вашої кредитної заборгованості що станом на 26.06.2014р. становить 258 983 доларів США 88 центів, що складає 3 077 225 гривень 48 копійок по курсу НБУ станом на 26.06.2014 року.

Також, звертаємо Вашу увагу, що відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості є Вашим доходом, отриманим як додаткове благо, та Вам необхідно самостійно сплатити податок з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації: додатку на доходи фізичних осіб .....».

Зазначене повідомлення підписано посадовою особою Банку.

Позивач категорично не погоджується із вищезазначеним Повідомленням, зазначивши, що Банк не направляв (не вручав) позивачу особисто це Повідомлення, напис "Уведомление получено лично 26.06.14", а також зазначений підпис, прізвище, скорочене ім`я, по батькові позивача позивачем не виконувались, Банк, як податковий агент повинен був здійснити всі заходи із сплати (утримання) податку на доходи фізичних осіб.

За клопотанням представника позивача судом у цій справі була призначена почеркознавча експертиза.

Перед судовими експертами судом були поставлені наступні питання:

Чи виконано рукописний текст у Повідомленні про анулювання боргу у порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 31-4-71/97 від 27.06.2014 року - ОСОБА_2 .

Чи виконано рукописний текст у Повідомленні про анулювання боргу у порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 31-4-71/97 від 27.06.2014 року навмисно зміненим почерком.

У відповідності до Висновку експерта Донецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 28.02.2018 року № 2/6-21:

1. Рукописний запис: «Уведомление получено лично 26.06.14" ОСОБА_3 .» у технічному зображенні повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) від 26.06.2014 року №31-4-71/97 на ім`я ОСОБА_2 ….. виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

2. Рукописний запис: «Уведомление получено лично 26.06.14" ОСОБА_3 » у технічному зображенні повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) від 26.06.2014 року №31-4-71/97 на ім`я ОСОБА_2 ….. ймовірно виконаний з намаганням наслідування почерку ОСОБА_2 або викривленням свого почерку (виконавця). Відповідач та третя особа не погодились із висновками вищезазначеної експертизи.

Третя особа в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що у неї є додаткові документи, які підтверджують факт обізнаності позивача про факт прощення боргу та необхідності декларування доходів та самостійної сплати податку з доходів фізичних осіб.

На вимогу суду третьою особою були надані оригінали зазначених документів (т.2, а.с).

Позивач категорично заперечував проти зазначених документів, оскільки вони ним не підписувались, а факти викладені у поясненнях посадових осіб третьої особи містять недостовірну інформацію.

За клопотанням представника позивача судом у цій справі була призначена додаткова почеркознавча експертиза .

Перед судовими експертами судом були поставлені наступні питання:

Чи виконано підпис у тексті "Уведомление получено лично 26.06.2014 ОСОБА_3 " Повідомлення про анулювання боргу у порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 31-4-71/97 від 27.06.2014 року - ОСОБА_2 .

Чи виконано підпис у тексті " Уведомление получено лично 26.06.2014 ОСОБА_3 " Повідомлення про анулювання боргу у порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 31-4-71/97 від 27.06.2014 року навмисно зміненим почерком.

У відповідності до Висновку експерта Донецького науково-дослідного експертнокриміналістичного центру від 31.05.2019 року № 2/22-20:

1. Встановити, чи виконаний підпис після рукописного запису " Уведомление получено лично 26.06.2014 ОСОБА_3 " у технічному зображенні повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України) від 26.06.2014 року №31-4-71/97 на ім`я ОСОБА_2 від імені старшого менеджера Східного ЦДС КРБ ДРПЗ АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 ОСОБА_2, або іншою особою не виявилось можливим…..

2. Відповісти на питання «Чи виконано підпис у тексті "Уведомление получено лично 26.06.2014 ОСОБА_3 " Повідомлення про анулювання боргу у порядку пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 31-4-71/97 від 27.06.2014 року навмисно зміненим почерком?» не виявилось можливим тому, що досліджуваний підпис короткий складається з безлітерних штрихових елементів, у яких відсутні чітко виражені ознаки, які б володіли високою ідентифікаційною значимістю.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач визнає, що станом на 26.06.2014 року сума боргу за кредитами становила 258983 доларів США 88 центів, що складало 3 077 225 грн. 48 коп. по курсу НБУ станом на 26.06.2014.. Сума вищезазначеного боргу складалась із суми основного боргу (кредит) - 165736, 89 доларів США (1971404,18 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.06.2014 року), відсотків за користування кредитом 93246,99 доларів США (1109152,62 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 26.06.2014 року). Зазначений борг був анульований третьою особою. Однак, позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення було прийнято з порушенням вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, оскільки він не отримував повідомлення банку про анулювання (прощеного) боргу.

У відповідності до вимог п.п.162.1.1 п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Однак, позивач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164 ст. 164 Податкового кодексу України, оскільки він не отримував відповідного повідомлення банку про анулювання (прощеного) боргу.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Згідно підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 18 квітня 2019 року по справі №815/6886/15.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Водночас, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем правомірно визначена позивачеві сума грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 334895,11 грн. та штрафних фінансових санкціях у розмірі 83723,78 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Аналіз наведеної норми дозволяє дійти висновку про те, що обов`язок щодо сплати податку з доходу у вигляді суми анульованого боргу та відображення їх у річній податковій декларації, виникає у боржника після отримання ним повідомлення кредитора про анулювання (прощеного) боргу та включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного).

У разі невиконання кредитором вимог підпункту "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, такий кредитор зобов`язаний в повному обсязі виконати обов`язки податкового агента, встановлені пунктом 176.2 статті 176 ПК України.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року N 71-VIII, підпункт "д" пп. 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України викладений у новій редакції: д) основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом".

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вручення третьою особою позивачеві відповідного повідомлення про анулювання (прощеного) боргу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що у даній ситуації , відповідачем не доведено порушення позивачем вимог п.п.164.2.17(д) п.164.2 ст.164 Податкового Кодексу України.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За приписами п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно п.37.2 ст.37 Податкового кодексу України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Як встановлено вище, підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України обов`язок щодо сплати податку з доходу у вигляді суми анульованого боргу та відображення їх у річній податковій декларації, пов`язаний, зокрема, з отриманням платником податку повідомлення кредитора про анулювання (прощеного) боргу.

Колегія суддів вважає, що сам факт наявності у позивача об`єкта оподаткування без дотримання порядку сплати податку, не може свідчити про правомірність дій відповідача щодо визначення позивачеві суми грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 334895,11 грн. та штрафних фінансових санкціях у розмірі 83723,78 грн..

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого податкового повідомлення - рішення від 28.12.2016р. №, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 805/2024/17-а - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 805/2024/17-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 805/2024/17-а - скасувати в частині відмови у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 року № щодо збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням у розмірі 334 895,11 грн та нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 83 723,78 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «УкрСиббанк» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.12.2016 року № щодо збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням у розмірі 334 895,11 грн та нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 83 723,78 грн. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 28.12.2016 року № щодо збільшення грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачені фізичними особами за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням у розмірі 334 895,11 грн. та нарахування штрафних фінансових санкцій у розмірі 83 723,78 грн.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 805/2024/17-а - залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області () на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 7 711 (сім тисяч сімсот одинадцять) грн. 01 коп.

Вступна та резолютивна частина постанови прийнята у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 21 січня 2020 року.

Постанова у повному обсязі складена у нарадчій кімнаті 23 січня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 21 січня 2020 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв