Справа № 500/2488/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2020-01-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 500/2488/19 пров. № 857/13610/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Попка Я.С., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року, ухвалене суддею Шульгач М.П. у м. Тернополі о 12 год. 15 хв. у справі № 500/2488/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної державної адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської обласної державної адміністрації про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення; зобов`язати Тернопільську обласну державну адміністрацію встановити ОСОБА_1 статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати відповідне посвідчення.

У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що 24.09.2019 року звернувся до Тернопільської обласної державної адміністрації, при якій утворено регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян з проханням встановити статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати відповідне посвідчення.

Рішенням Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрація від 21 жовтня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення з тих підстав, що позивач не надав довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту перебування.

Позивач вважає це рішення протиправним з огляду на те, що його участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 02.07.1986 року по 07.07.1986 року підтверджується рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 10.03.1993 року про встановлення відповідного факту, довідкою Лановецького районного шляхового ремонтно-будівельного управління від 07.02.1994 року № 29 про направлення позивача на ліквідацію наслідків аварії на ЧАЕС і довідкою Лановецького районного шляхового ремонтно-будівельного управління від 18.05.1998 року № 82, в якій зазначено про те, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з 02.07.1986 року по 07.07.1986 року складала 62 крб. 79 коп.

Тому, позивач зазначає, що відповідач необґрунтовано відмовив позивачу у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення. На думку позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування рішення відповідача про відмову у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення і зобов`язання відповідача вчинити ці дії.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив позивач, який просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що суд першої інстанції при вирішенні справи та прийнятті оскарженого рішення порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини справи.

Позивач зазначив, що суд першої інстанції не перевірив розрахункові відомості Лановецького районного шляхового ремонтно-будівельного управління за липень-серпень 1986 року, в яких відображено виплату підвищеної заробітної плати за період з 02.07.1986 року по 07.07.1986 року у серпні 1986 року. Крім того, суд першої інстанції не врахував того факту, що позивачу встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками аварії на ЧАЕС на підставі довідки МСЕК про встановлення інвалідності.

Позиція відповідача зводиться до того, що 21 жовтня 2019 року Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрація прийняла рішення, яким відмовила у задоволенні заяви позивача про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення.

Підставою для прийняття цього рішення є неподання позивачем довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту перебування.

Відповідач вважає, що вказана обставина унеможливлює надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 24.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської обласної державної адміністрації, при якій створено Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян з проханням встановити статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видати відповідне посвідчення.

До цієї заяви додав наступні документи:

- довідку Лановецького районного шляхового ремонтно-будівельного управління від 07.02.1994 року № 29, в якій зазначено про факт перебування ОСОБА_1 в зоні відчуження на ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 02 по 07 липня 1986 року та вказано населені пункти по маршруту яких позивач проводив роботи (далі - довідка № 29);

- довідку Лановецького районного шляхового ремонтно-будівельного управління від 18.05.1998 року № 82, в якій зазначено про те, що заробітна плата ОСОБА_1 за період з 02 по 07 липня 1986 року складала 62 крб. 79 коп. (далі - довідка № 82).

21 жовтня 2019 року Регіональна комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрації прийняла рішення, на підставі якого відмовила у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення, оскільки ОСОБА_1 не надав довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту перебування.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно відмовив позивачу у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення, оскільки позивач не надав відповідачу відповідно до пункту 11 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 довідку про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту перебування.

Апеляційний суд не погоджується із вказаним висновком, з огляду на наступні обставини.

Повноваження щодо організації, координації роботи, пов`язаної із визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в обласній державній адміністрації покладено на Департамент соціального захисту населення (далі - Департамент), що передбачено положенням про Департамент, затвердженим розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 21.02.2013 року № 55-од (у редакції розпорядження голови облдержадміністрації від 27.04.2017 року № 246-од).

Питання, які стосуються визначення статусу осіб, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Порядком видачі посвідчень особам, які постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року № 551 (далі - Порядок № 551).

Апеляційний суд на підставі довідки МСЕК серії АВ № 1066661 від 18.06.2018 року встановив те, що позивач є інвалідом ІІ групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Виходячи зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що має право на встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії.

В статті 10 Закону України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів.

Відповідно до пунктів 1 частини 1 статті 14 Закону України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особа з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Пунктом 1 Порядку № 551 визначено, що цей Порядок визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Пунктом 2 Порядку № 551 встановлено, що посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадян, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружин (чоловіків) померлих громадян з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, а також опікунам дітей (на час опікунства) померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і надає право користуватися пільгами та компенсаціями, встановленими Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», іншими актами законодавства.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 551 особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворим внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, віднесеним до категорії 1, видаються посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 1) серії А синього кольору.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Отже, перелік документів, на підставі яких може бути встановлений статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є вичерпним.

Водночас, Регіональна комісія не з`ясувала ту обставину, що згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 1066661 від 18.06.2018 року, позивач є особою з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Для цієї категорії осіб передбачено видача посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 19__ році» (категорія 1) серії А синього кольору.

Натомість, учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які не є особами з інвалідністю, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, згідно з пунктами 2 та 3 частини 1 статті 14 Закону України «Про статус і захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відносяться до категорії 2.

Таким чином, апеляційний суд встановив те, що під час розгляду документів позивача про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідач не звернув увагу на те, до якої з категорій (1 чи 2) учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС належить позивач. Встановлення цієї обставини при розгляді заяви позивача є необхідним через те, що підстави надання відповідного статусу є різними.

Відмовивши в задоволенні заяви позивача про надання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідач не навів жодного аргументу на користь того, чому за наявності довідки МСЕК серії АВ № 1066661 від 18.06.2018 року позивачу відмовлено у встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС особам з інвалідністю та присвоєнні категорії 1. Отже апеляційний суд вважає, що відповідач формально підійшов до розгляду заяви позивача і поданих документів, що є підставою зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача та надані документи повторно

Відповідно до частини 1, 2 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 308 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Апеляційний суд вважає, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та захисти порушене право позивача шляхом визнання протиправним та скасування рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрації про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і видачі відповідного посвідчення та зобов`язання Ркегіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС і видачі відповідного посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення позову з вищевикладених мотивів.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2019 року у справі № 500/2488/19 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Регіональної комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрації від 21 жовтня 2019 року оформлене протоколом № 16 про відмову у встановленні ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі відповідного посвідчення.

Зобов`язати Регіональну комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи при Тернопільській обласній державній адміністрації повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.09.2019 року про встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачу відповідного посвідчення.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Я. С. Попко
Повний текст постанови складений 22.01.2020 року С. М. Шевчук