Справа № 194/2085/19
Суддя: Соколова Ю. І.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 194/2085/19
Номер провадження 2-а/194/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соколової Ю.І.,

при секретарі - Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до сержанта Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції взводу 1 роти 2 батальйону 2 Буркової Ганни Олександрівни, третя особа: Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що 30 листопада 2019 року відносно неї патрульним поліцейським Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Бурковою Г.О. винесено постанову серії АР № 897642 у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Пункт 6 постанови вказує на те, що 30 листопада 2019 року о 10 год. 32 хв. в с. Новоюлівка 117 км. Софіївського р-ну Дніпропетровської області а/д Н-11 керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN, вона рухалась зі швидкістю 84 км/год, чим перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населених пунктах на 34 км/год, відповідно порушила п.п. 12.4 ПДР України, що тягне за собою відповідальність передбачену ч. 1 ст. 122КУпАП. Швидкість вимірювалась на лазерний вимірювальний пристрій TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС 0007156 б/к АЕ 00134. З вказаною постановою вона не згодна та вважає її незаконною, необґрунтованою та винесеною не маючи на те правових підстав, оскільки вона не порушувала п.12.4 Правил дорожнього руху України, тобто під час руху вона не перевищувала встановлені обмеження швидкості руху, про що вона не мала можливості зазначити в оскаржуваній постанові, оскільки їй не надавали для підпису, а вручили лише її копію. Оскражувана постанова не містить її підпису. Відповідач ігнорувала її клопотання стосовно надання їй можливості оглянути сертифікат затвердження типу засобу вимірювальної техніки та свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Всі інші її клопотання також були залишені без розгляду, чим порушено її право на ознайомлення з доказами у справі та надання особистих пояснень з цього приводу. А тому, не маючи належних та допустимих доказів по справі, за відсутності свідків, грубо порушуючи норми діючого законодавства, перевищуючи свої повноваження, не встановлюючі дійсні обставини справи, відповідач склала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Крім того, оскаржувану постанову їй вручили на місті її складання, то відповідно про порушення її прав вона дізналась в день складання постанови. Крім того, відповідач порушила ст. 35 Закон України «Про національну поліцію», оскільки не ознайомила її з доказами, які б підтверджували порушення нею Правил дорожнього руху України, так як вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, є виключеним з Державного реєстру на підставі наказу Міністерством економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 та сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012 від 29 серпня 2012 року є не чинним з 02 листопада 2015 року. До постанови не долучено жодного доказу вчинення нею вищенаведеного правопорушення та пункт 8 оскаржуваної постанови не заповнено, а тому належних та допустимих доказів у справі немає. У зв`язку з чим, позивач просить визнати дії поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Буркової Г.О. щодо винесення відносно неї постанови серії АР № 897642 від 30 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконними; скасувати постанову поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Буркової Г.О. винесену відносно неї, серії АР № 897642 від 30 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити відносно неї провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в її діях складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач - сержант Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції взводу 1 роти 2 батальйону 2 Буркова Г.О. в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини не явки суду не повідомила, відзив на позов не надала, клопотань про розгляд справи без участі відповідача до суду не надходило.

Представник третьої особи - Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини не явки суду не повідомив.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне адміністративний позов задовольнити частково з наступних підстав.

У судовому зсіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до приписів ст. 222 КУпАП саме органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені зокрема частиною першою ст 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 897642 від 30 листопада 2019 року, складеної поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону 2 ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Бурковою Г.О., видно, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення п. 12.4 ПДР України, а саме: за те що, 30 листопада 2019 року о 10 год. 32 хв. в с. Новоюлівка 117 км., а/д Н-11 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN рухався зі швидкістю 84 км/год, чим перевищила встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год, відповідно порушив п.п. 12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась на лазерний вимірювальний пристрій TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС 0007156 б/к АЕ 00134 (а.с. 6).

Копію постанови позивачем отримано на місці в день винесення її суб`єктом владних повноважень, про що свідчить особистий підпис.

У відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», результати вимірювань можуть бути використані у сфері законодавчо регульованої метрології за умови, що для таких результатів відомі відповідні характеристики похибок або невизначеність вимірювань.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 8 вищезазначеного Закону передбачено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації. Експлуатація засобів вимірювальної техніки, які застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки), здійснюється з дотриманням правил застосування таких засобів, встановлених у нормативно-правових актах, і вимог щодо їх експлуатації, встановлених в експлуатаційних документах на такі засоби.

Відповідно до сертифікату серії А № 006694 затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-МІ/1-2903-2012, виданого 29 серпня 2012 року Міністерством економічного розвитку і торговлі України, видно, що цим сертифікатом засвідчено тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruСam», який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Міжповірочний інтервал установлений під час затвердження типу вимірювача - не більше одного року (а.с. 8).

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 листопада 2015 року № 1362 були внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 були виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідачем не надано до суду доказів щодо повірки лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС 000715).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що в оскаржуваній постанові серії АР № 897642 вказано, що ОСОБА_1 порушила саме: п.п. 12.4 ПДР України, чим скоїла правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Не зважаючи на вищевикладені норми законодавства відповідачем у встановлені законом строки не надано відзиву на адміністративний позов та інших доказів правомірності своїх дій, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи наведене вище та те, що позивач оспорює факт вчинення ним правопорушення саме у межах населеного пункту, суд приходить до висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що позивачем порушені правила дорожнього руху саме у населеному пункті і що саме в його межах позивачем скоєно адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню.

Крім того, не дивлячись на те, що представником відповідача та третьою особою 17 грудня 2019 року отримано ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі разом з вимогою щодо витребуваня матеріалів адміністративної справи, на підставі яких позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, але відповідач не надав належних доказів, які б свідчили про те, що позивачем порушені правила дорожнього руху (п. 12.4 ПДР України)саме у населеному пункті і що саме в його межах позивачем скоєно адміністративне правопорушення, а тому суд вважає, що відповідач не виконав свій процесуальний обов`язок по поданню доказів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення поліцейський, в порушення вимог ст. 280 КУпАП, не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, що є також підставою для скасування постанови.

Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3. ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, окрім оскаржуваної постанови, не надано жодного доказу щодо скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУ ПАП, та не надано суду будь-яких письмових заперечень, які б могли спростувати доводи позивача, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а провадження по справі підлягає закриттю.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Такої ж думки дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 р. по справі №338/1/17.

Слід також зазначити, що судом не приймаються доводи позивача щодо порушення інспектором порядку розгляду справи на місці зупинки з огляду на наступне.

Статтею 258 КУпАП передбачено, що працівники органів і підрозділів Національноїх поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, уповноважені на місці вчинення правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, в тому числі і за умови оспорення особою допущеного порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». У аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Законом Українии від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст. 258 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що відповідач мав право винести постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП на місці вчинення правопорушення.

Тому суд відхиляє доводи позивача, із посиланням на рішення Конституційного Суду України, щодо незаконності розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення.

Вказана права позиція викладена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2018 року по справі № 751/6165/17.

Щодо вимог позивача про визнання дій відповідача незаконними, суд зазначає наступне.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У пункті 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція) визначено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Вищезазначене свідчить, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ст. 122 КУпАП, відноситься до компетенції органів Національної поліції.

Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення лише від імені органів Національної поліції і в даному випадку не можуть виступати як суб`єкти владних повноважень, які окремо від органу посадовою особою якого являються, виносять одноособові рішення.

Отже, здійснення інспектором поліції дій з притягнення позивача до адміністративної відповідальності належало до його повноважень, тому позовні вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 246, 268, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до сержанта Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції взводу 1 роти 2 батальйону 2 Буркової Ганни Олександрівни, третя особа: Полк патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Постанову поліцейського взводу 1 роти 2 батальйону 2 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Буркової Ганни Олександрівни, серії АР № 897642 від 30 листопада 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у сумі 255,00 грн. за вчинення порушення відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено 17 січня 2020 року.

Cуддя: Ю.І. Соколова