Справа № 540/2170/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2170/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Калівошко В.В.,

за участі:

позивача - ОСОБА_4 ,

представників відповідачів - Діденко А.О., Плаксій З.Д.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про захист громадянських прав дитини, визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (далі - позивачі, батьки) звернулись до суду в інтересах неповнолітньої дочки з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби у Херсонській області (далі - УДМС в Херсонській області, відповідач) у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби у Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 , 2002 року народження у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, без передачі будь-яких даних про дитину і про нас, її батьків, до ЄДДР, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в Реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів ЄДДР.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що 16.07.2018 року вони разом з дитиною звернулись до Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Херсонській області з заявою щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ (зі змінами, у т.ч. згідно з ЗУ від 03.07.2012 №5029-VI та від 18.09.2012 №5294-VI).

Вказали, що мотивом вибору ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки є ненадання згоди на обробку її персональних даних. Аналогічні заяви подано позивачами також 20.11.2018 року, 16.04.2019 року та 23.08.2019 року.

Проте, листами відповідачів від 23.07.2018 року, від 23.11.2018 року та від 24.04.2019 року позивачам відмовлено у наданні такого паспорта, посилаючись на Закон України "Про державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" згідно з яким оформлення і видача паспорта здійснюється у формі картки.

Позивач вважає дану відмову протиправною, яка грубо та безпідставно порушує основоположні права дитини, як людини і громадянина.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадження).

08.11.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позов, в якому він зазначає про невизнання вимог позивачів з наступних підстав. Так, УДМС зазначає, що видача документа, що посвідчує особу (незалежно від його виду - книжка чи картка, що містить безконтактний електронний носій) не можлива без обробки персональних даних особи. Крім того зазначає, що перехідний процес розбудови інфраструктури Єдиного державного демографічного реєстру в регіонах України завершився і, відповідно, оформлення паспорта громадянина України відбувається виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру у формі ID-картки. Таким чином, на момент звернення позивачів із заявою про видачу паспорта у вигляді книжечки, в територіальних підрозділах УДМС не було ані фізичної, ані матеріальної, ані технічної можливості здійснити таку процедуру за відсутності бланків таких документів. Окрім викладеного, УДМС вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через те, що оформлення та видача паспортів є повноваженням Білозерського районного відділу УДМС в Херсонській області.

Ухвалою суду від 29.11.2019 року в якості другого відповідача у справі залучено Білозерський районний відділ УДМС в Херсонській області (далі - Білозерський РВ УДМС в Херсонській області, відповідач). Цією ж ухвалою розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Зобов`язано відповідача надати додаткові докази. Судове засідання призначено на 12.12.2019 року.

Ухвалою суду від 16.12.2019 року визначено подальший розгляд справи провадити за правилами загального позовного провадження.

Підготовче засідання призначено на 20 грудня 2019 р. о 10:00 год.

Визнано обов`язковою участь в розгляді справи начальника Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області Плаксій Зінаїди Дмитрівни у зв`язку з необхідністю надання нею пояснень з приводу обставин, що є предметом дослідження в даній справі.

В підготовче засідання призначене на 20.12.2019 року ОСОБА_3 не з`явилась, клопотала про перенесення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відрядженні.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою суду від 20.12.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 16.01.2020 року.

В судове засідання на вказану дату представники сторін з`явились. Представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав викладених у позові та додаткових поясненнях, представник УДМС в Херсонській області проти задоволення позову заперечувала, покликаючись на доводи викладені нею в відзиві на позов, представник Білозерського РВ УДМС в Херсонській області проти задоволення позову не заперечувала.

Дослідивши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до наданих до суду копій паспортів (а.с. 8-11).

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року №540/2202/18 встановлено, що 09.07.2018 р. ОСОБА_1 та її батьки - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 поштою направили до УДМС України в Херсонській області, Білозерського РВ УДМС України заяву про оформлення бланку паспорта громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видачу ОСОБА_1 виключно у вигляді паспортної книжечки на підставі Закону України "Про громадянство України", форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ID-1, форма якої не є паспортом та не є його єдиним зразком; проставлення відмітки реєстрації місця проживання в паспорті; проведення реєстрації громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; ведення обліку щодо ОСОБА_1 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи (у т.ч. за серією та номером паспорту), без внесення інформації про неї до ЄДДР, чи будь-яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних.

Листом УДМС України в Херсонській області від 23.07.2018 р. за № 6501.3-10463/65.3-18 ОСОБА_1 та її законним представникам: ОСОБА_4 (батько), ОСОБА_2 (мати) відмовлено у задоволенні заяви щодо оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року, оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" з 01.01.2016 р. запроваджено оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого) паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм у формі картки. Відповідно до п.3 Постанови № 302 до завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріалами та технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено Постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки, при цьому прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено Постановою, з 1 листопада 2016 року припиняється. Враховуючи, що на сьогодні територіальні підрозділи ДМС України, в тому числі Білозерський РВ УДМС, забезпечені відповідним обладнанням для оформлення паспорта громадянина України у формі картки, прийом заяв для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року не здійснюється. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.03.2018 р. № 199 "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. №302", виключено абзац другий пункту 3 даної постанови, який передбачав можливість оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки. Таким чином, з 21.03.2018 р. у відповідності до діючого законодавства, паспорт громадянина України оформляється виключно у вигляді пластикової картки типу ІD.

19.10.2018 р. неповнолітня ОСОБА_1 , її законні представники ОСОБА_4 , ОСОБА_2 повторно звернулися до УДМС України в Херсонській області, Білозерського РВ УДМС України в Херсонській області із аналогічною заявою.

Листом від 09.10.2018 р. за № В-366/6/6501-18/6501.3/14925-18 УДМС України в Херсонській області, а 24.10.2018 р. за № 14/2735 Білозерський РВ УДМС України в Херсонській області дали аналогічні за змістом листу від 23.07.2018 р. за № 6501.3-10463/65.3-18 відповіді.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_4 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_1 до Херсонського окружного адміністративного суду.

За результатом судового розгляду, рішенням суду в справі №540/2202/18 від 07.12.2018 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки з підстав, викладених у листах від 23.07.2018 р. № 6501.3-10463/65.3-18, від 09.10.2018 р. № В-366/6/6501-18/6501.3/14925-18.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та її законних представників ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про видачу ОСОБА_1 паспорта громадянина України у вигляді книжечки з урахуванням висновків, наданих судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Згідно мотивувальної частини рішення підставою, з якої суд відмовив в задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання УДМС України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, є передчасність таких вимог, оскільки судом встановлено, а позивачами не заперечувалось, що ОСОБА_1 із заявою встановленої форми до територіального органу ДМС не зверталася, заява була подана у довільній формі і направлена поштовою кореспонденцією.

Тобто, судом встановлено, що на час розгляду справи №540/2202/18 позивачами не дотримано вимоги п.13 Положення № 2503-ХІІ щодо надання відповідачу необхідного пакету документів для отримання ОСОБА_1 паспорта громадянина України.

Також, ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував про те, що в листопаді 2018 року під час розгляду адміністративної справи №540/2202/18, він разом зі своєю дочкою особисто звертались до Білозерського районного сектору ДМС у Херсонській області з необхідним для оформлення паспорту громадянина України пакетом документів, які представник зазначеної установи приймати відмовився.

Зазначена обставина під час судового розгляду справи підтверджена не була - керівник Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної України в Херсонській області, яка, зі слів ОСОБА_1 , відмовилася приймати документи та явка якої в судове засідання визнана судом обов`язковою, заперечувала викладене.

20.11.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної України в Херсонській області з заявою, в якій просив надати відповідь, з яких підстав при його особистому зверненні разом з дочкою, заяву про оформлення паспорту разом з додатками прийнято не було.

Листом Білозерського РВ УДМС України в Херсонській області від 23.11.2018 року №14/3004 ОСОБА_4 надано відповідь, в якій фактично відповідач повідомив заявника про відсутність підстав для оформлення та видачі паспорта громадянина України відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-ХІІ.

Листом від 03.04.2019 року №6501.3-4724/65.1-19 УДМС України в Херсонській області повідомило про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 та її законних представників від 19.07.2018 року та 25.09.2018 року про видачу паспорта громадянина України у формі книжечки. За наслідками розгляду УДМС України в Херсонській області вказала позивачам про те, що їм необхідно звернутись за вирішенням питання до Білозерського РС УДМС.

В подальшому, позивачі звертались з аналогічними за суттю заявами, метою яких було оформлення паспорту ОСОБА_1 у формі книжечки :

- 23.04.2019 року до Білозерського РВ УДМС в Херсонській області;

- 03.05.2019 року до УДМС України в Херсонській області.

В заявах, окрім іншого, позивачами зазначалось про готовність, в разі позитивного вирішення порушених в заявах питань ОСОБА_1 , особисто з`явитись в територіальний підрозділ ДМС для оформлення паспорту громадянина України у формі книжечки.

Листом Білозерського РВ УДМС в Херсонській області №6514-195/6514-19 від 25.04.2019 року в задоволенні заяви позивачів відмовлено.

Також, листом УДМС України в Херсонській області від 03.05.2019 року ОСОБА_4 повідомлено, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року в справі №540/2202/18 виконано, а про індивідуальні умови оформлення документів позивач може отримати інформацію в зазначений у листі спосіб.

23.07.2019 року листом №В-5871-19/6501.18/9661-19 ОСОБА_4 з посиланням на приписи Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №456 від 06.06.2019 року (далі - Тимчасовий порядок), повідомлено, що для вирішення питання щодо оформлення паспорту в формі книжечки ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись до Білозерського РВ УДМС та надати документи за наведеним у листі переліком, серед яких й рішення суду.

Листом Білозерського РВ УДМС України в Херсонській області від 14.08.2019 року №6514-589/6514-19 ОСОБА_4 повідомлено про готовність видати його доньці паспорт у формі книжечки за умови, якщо рішенням суду буде зобов`язано видати паспорт персонально ОСОБА_1 .

Після викладеного, визнається сторонами по справі та вбачається з наявних матеріалів, що 23.08.2019 року ОСОБА_1 особисто звернулась до Білозерського РВ УДМС України в Херсонській області з заявою про видачу паспорта та іншими документами, передбаченими п.13 Положення № 2503-ХІІ.

З аналізу змісту листа №14 від 16.10.2019 року вбачається, що заява разом з доданими документами прийнята до розгляду, проте наведеним листом ОСОБА_4 повідомлено про неможливість задоволення заяви про оформлення паспорту через те, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року по справі №540/2202/18 в розумінні приписів Тимчасового порядку, не є підставою для документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року, оскільки вказаним судовим рішенням позивачам було відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання УДМС України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт відповідного зразка.

Вважаючи відмову у наданні ОСОБА_1 паспорту громадянина України у формі книжечки неправомірною, її батьки звернулись до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Отже, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Відповідно до вимог ст.22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За приписами ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вирішуючи зазначену адміністративну справу суд звертає особливу увагу на зміст спірних правовідносин, з якого вбачається намагання особи та її батьків протягом тривалого часу (з 23.07.2018 року) оформити паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки.

Відповідне право зазначеної особи - ОСОБА_1 підтверджене рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 року №540/2202/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року.

Відповідно приписів ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно висновків суду в справі №540/2202/18 єдиною умовою для отримання ОСОБА_1 паспорту громадянина України у формі книжечки є особисте подання зазначеною особою пакету документів, передбаченого п.13 Положення № 2503-ХІІ до Білозерського РВ УДМС в Херсонській області.

Натомість, УДМС України в Херсонській області не вживши заходів щодо добросовісного виконання рішення суду у справі №540/2202/18 та остаточного вирішення спору шляхом отримання від позивачів документів, визначених судом, єдиною умовою для реалізації наявного в особи права на отримання паспорту в формі книжечки, повторно здійснив формальний розгляд заяв позивачів від 19.07.2018 року та від 25.09.2018 року та фактично відмовив в оформленні ОСОБА_1 паспорту з підстав, обов`язковість дотримання яких не була визначена судом (лист від 03.04.2019 року №6501.3-4724/65.1-19).

Більш того, не зважаючи на численні звернення позивачів (конкретний перелік яких наведено судом в описовій частині рішення) під час вирішення справи №540/2202/18 та після прийняття в ній кінцевого рішення, в яких вони клопотали про надання можливості реалізації права, підтвердженого судом та готовності надати необхідний перелік документів, відповідачі не вчиняли дій, спрямованих на забезпечення відповідного права ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене - тривалість спору сторін, єдиною метою якого є документування ОСОБА_1 паспортом громадянина України зразка 1994 року, визнання за наведеною особою відповідного права рішенням в адміністративній справі №540/2202/18, підтвердженням його висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 19.09.2018 року по справі № 806/3265/17, а також враховуючи відсутність сприяння в реалізації наведеного права з боку відповідачів, суд вважає за необхідне вийти за межі заявлених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду просив визнати протиправною відмову відповідача у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням нею 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України. При цьому позов ним підписано 11.10.2019 року - до отримання останньої відмови Білозерського РВ УДМС в Херсонській області, оформленої листом від 16.10.2019 року №14.

Таким чином, часовою межею спірних правовідносин є 11.10.2019 року (дата підписання позову). Проте, в даному конкретному випадку, з урахуванням наведеного вище та з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, оформлену листом №14 від 16.10.2019 року.

Зазначену необхідність суд пов`язує з тією обставиною, що під час розгляду даної адміністративної справи повністю підтвердженим є факт дотримання позивачами всіх формальних підстав для отримання паспорту зразка 1994 року лише при зверненні 23.08.2019 року. Факт дотримання всіх формальних процедур позивачами під час інших звернень до органів ДМС суд вважає непідтвердженим за відсутності відповідних засобів доказування (позивачі стверджують про відмову відповідачів робити відмітки про отримання документів, відповідачі заперечують проти намагання надати їм такі документи). Також, під час інших звернень, заяви позивачами надсилались за допомогою засобів поштового зв`язку без дотримання вимог щодо особистого звернення ОСОБА_1 .

Таким чином, щодо відмови Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, оформлену листом №14 від 16.10.2019 року, суд зазначає наступне.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Суд посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені в постанові від 19.09.2018 року у справі 806/3265/17, зауважує, що у даному конкретному випадку відсутня будь-яка загроза національній безпеці, економічному добробуту або правам людини, а тому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя також узгоджується із міжнародно-правовими актами:

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), була ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Стаття 8 Конвенції передбачає, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Приватне життя "охоплює право особи формувати та розвивати відносини з іншими людьми, включаючи відносини професійного чи ділового характеру" (див. п. 25 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "C. проти Бельгії" від 07 серпня 1996 року (Reports 1996)). Стаття 8 Конвенції "захищає право на розвиток особистості та право формувати і розвивати відносини з іншими людьми та навколишнім світом" (див. п. 61 рішення ЄСПЛ у справі "Pretty проти Сполученого Королівства" (справа № 2346/02, ECHR 2002 та п.65. рішення ЄСПЛ у справі "Олександр Волков проти України" (заява № 21722/11).

Будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося "згідно із законом", не переслідувало легітимну ціль або цілі згідно з пунктом 2 та було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті (див. рішення ЄСПЛ у справі "Ельсхольц проти Німеччини" (Elsholz v. Germany) [ВП], заява № 25735/94, п. 45, ECHR 2000-VIII).

Аналізуючи викладені вище норми законодавства суд звертає увагу, що особа не може зазнавати безпідставного втручання у особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність житла, таємницю кореспонденції або на її честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

З даного приводу суд, формуючи правовий висновок, виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закон № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклету. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI).

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт № 2503-XII, бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис "Україна", нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис "Паспорт".

На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис "Паспорт громадянина України".

На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

Також, позивачі посилаються на порушення принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, оскільки вони згоди на таку обробку не надають.

З цього приводу Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі 806/3265/17 зазначено наступне.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 2297-VI, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, Великою Палатою Верховного Суду у справі 806/3265/17 зроблено висновок, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що, в свою чергу, обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Суд зазначає, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: "Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …".

За сталою практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну "закон" є автономним, та до якості "закону" ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі "Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства" (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном "закон" … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" та "передбачуваності".

Таким чином, норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того суд звертає увагу, що перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження "нагальній суспільній потребі", тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі "Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine" від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі "GropperaRadio AG and Others v. Switzerland" від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При цьому, суд бере до уваги, що ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Х`ю Джордан проти Великої Британії" сформулював таку позицію: "Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу".

Тобто, позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів про визнання протиправною відмови Білозерського РВ УДМС в Херсонській області у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт № 2503-ХІІ є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, при вирішенні спору у вже зазначеній зразковій справі Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.

На час звернення позивачів до Каховського РВ УДМС в Херсонській області діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і Постанова № 302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягненні відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст. 21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Білозерського УДМС в Херсонській області розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

В той же час, позовні вимоги в частині зобов`язання Білозерського РВ УДМС в Херсонській області вести паспортний облік відносно ОСОБА_1 без передачі будь-яких даних про дитину та про її батьків до Єдиного державного демографічного реєстру, без формування (присвоєння) унікального номеру запису в реєстрі УНЗР, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців рук, без використання будь-яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі ОСОБА_1 паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт № 2503-ХІІ, не передбачено внесення даних особи до Єдиного державного демографічного реєстру.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду в зразковій справі № Пз/9901/2/18 від 19.09.2018 р.

Стосовно посилань Білозерського РВ УДМС в Херсонській області в листі від 16.10.2019 року №14 на приписи Тимчасового порядку суд зазначає наступне.

Так, згідно п.1 Р. І Тимчасового порядку: "Порядок … визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року … особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року …"

Тобто, дія Тимчасового порядку розповсюджується на осіб, щодо яких вже прийнято рішення про оформлення їм паспорту громадянина України зразка 1994 року, тоді як ОСОБА_1 , як самостійно зазначає Білозерський РВ УДМС в Херсонській області в цьому ж листі, такого рішення не має.

Окрім наведеного, з заяви ОСОБА_1 про оформлення паспорту, за результатом розгляду якої прийнято оскаржене рішення, не вбачається, що особа просить видати паспорт на підставі норм Тимчасового порядку, а тому посилання Білозерського РВ УДМС в Херсонській області на відповідний нормативно-правовий акт є в повній мірі необґрунтованим.

Щодо позовної вимоги про надання правової оцінки діям посадових осіб Управління ДМС України в Херсонській області суд зазначає, що така позовна вимога не потребує окремого вирішення, оскільки фактично правова оцінка надана під час розгляду інших позовних вимог.

Приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправною відмови Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у видачі ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, оформлену листом №14 від 16.10.2019 року та шляхом зобов`язання Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Білозерського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (адреса: 75000, Херсонська область, смт. Білозерка, пров. Торговий, 11) у видачі ОСОБА_1 (свідоцтво про народження: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у зв`язку із досягненням 16-річного віку паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ, оформлену листом №14 від 16.10.2019 року.

Зобов`язати Білозерський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (адреса: 75000, Херсонська область, смт. Білозерка, пров. Торговий, 11) оформити та видати ОСОБА_1 (свідоцтво про народження: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України № 2503-ХІІ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 січня 2020 р.

Суддя О.В. Ковбій

кат. 102070000