Справа № 540/2380/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2380/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради (далі - відповідач), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про вімову у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка викладена у листі від 17.10.2019 р. № 4835/14;

- зобов`язати відповідача видати позивачу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою від 15.11.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАС України).

Згідно з ч.2 ст.262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справа підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до УСЗН Корабельної районної у м.Херсоні ради з метою отримати довідку внутрішньо переміщеної особи за новим фактичним місцем проживання, проте їй відмовлено у видачі довідки з посиланням на недостатність доказів ( документів), що підтверджували факт внутрішнього переміщення з тимчасово окупованої території. Однак, жодного письмового рішення, яке відповідач мав оформити у відповідності до чинного законодавства України, із вказівкою на причини та підстави відмови у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 не вручено. Представником позивача на адресу відповідача скеровано адвокатський запит. Листом від 17.10.2019 року № 4835/14 адвоката позивача повідомлено, що згідно Єдиної інформаційної бази внутрішньо переміщених осіб, ОСОБА_1 перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Департаменті соціальної політики Луцької міської ради з 04.11.2014 року. В листі - відповіді Департаменту соціальної політики Луцької міської ради від 08.10.2019 року підтверджено факт постановлення на облік як внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 з 04.11.2014 року, проте днем надання відповіді 08.10.2019 року остання знята з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб (без пояснення жодних причин). Також вказує, що позивачці не було роз`яснено причин та підстав зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи, до того ж Управлінням праці та соціального захисту населення (відповідачем) фактично відмовлено у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи без законних підстав, лише з посиланням на відсутність доказів факту внутрішнього переміщення внаслідок окупації території Луганської області. З рішенням відповідача, яке викладено в листі від 17.10.2019 року № 4835/ 14, не погоджується, вважає його протиправним та просить позов задовольнити в повному обсязі.

02.12.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що у жовтні 2019 р. ОСОБА_1 усно звернулася до завідувача відділу призначення соціальних допомог Управління, щодо надання довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу. Проте, документів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно - територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними в ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не надала. Заява внутрішньо переміщеною особою згідно п.2 Порядка подається особисто. Однак, позивачка не надавала заяву про взяття на облік, тому відповідне рішення про відмову у видачі довідки не приймалось. Також, позивача було знято з реєстрації 06.04.2013 р. в АДРЕСА_6 . Достеменним фактом є те, що воєнний конфлікт на сході України розпочався у квітні 2014 року. ОСОБА_1 реєструється з 09.09.2014 по 09.03.2015 у АДРЕСА_7 . Відповідно до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 № 10858-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Луцьк не входить до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Окрім того, 03.09.2019 р. позивачка звернулася до Управління з заявою на отримання державної соціальної допомоги особам, які не мають право на пенсію, та особам з інвалідністю, а саме: допомогу з інвалідністю І групи, де не вказала, що є внутрішньо переміщеною особою. З цих підстав вважає вимоги позивачки не обґрунтованими, а позов таким що не підлягає задоволенню.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням наданих доказів, судом встановлені наступні обставини.

04.11.2014 року позивач звернулася до департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

На підставі поданої заяви, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа Департаментом соціальної політики Луцької міської ради.

08.10.2019 року позивач знята з обліку в Єдиній інформаційній базі даних про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб та не перебуває на обліку в департаменті соціальної політики, як отримувач щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м.Херсоні ради щодо надання довідки про взяття її на облік як внутрішньо переміщену особу.

Листом від 17.10.2019 р. №4835/14 Управління повідомило адвоката позивача про відмову у видачі довідки ОСОБА_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з тим, що позивач не надала документів, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Не погоджуючись із зазначеною відмовою, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» №1706-VIІ від 20.10.2014р. (далі Закон №1706-VIІ) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.4 Закону №1706-VIІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №1706-VIІ, для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

Згідно ч.7 ст.4 Закону №1706-VIІ разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014р. затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - Порядок №509).

Відповідно до п. 3 Порядку №509 заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника: прізвище, ім`я та по батькові; громадянство; дата та місце народження; стать; відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які прибули разом з ним (у разі необхідності); відомості про законних представників, які супроводжують малолітню дитину, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена, та осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання; адреса, за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер телефону; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію.

Згідно п.4 Порядку №509 у разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

З аналізу вказаних правових норм у їх сукупності слідує, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону №1706-VIІ, на момент їх виникнення, зокрема, залишення свого місця проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту.

Аналогічну правову позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 12.09.2018р. по справі №310/8280/16-а.

Судом встановлено, що вперше позивач звернулась до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради із заявою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, у якій зазначила обставину, що спричинило переміщення - проведення АТО на території її останнього місця проживання, а саме: АДРЕСА_4 та отримала статус внутрішньо переміщеної особи, при цьому підстав для відмови у взятті на облік внутрішньо переміщеної особи та видачі довідки у Департаменту не виникло. Дана обставина підтверджується листом Департаменту соціальної політики Луцької міської ради.

На підтвердження фактичного проживання на території проведення АТО, у м.Луганськ, позивач надала до суду копію паспорта із зазначенням місця народження у м.Луганськ та відміткою про останнє зареєстроване місце проживання на території проведення АТО , а саме АДРЕСА_6 ; свідоцтво про неповну загальну середню освіту про закінчення вечірньої середньої школи №13 м.Луганська; свідоцтво про народження дитини виданий Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області; довідку управління праці та соціального захисту населення Артемівської районної у м.Луганську ради про перебування позивача на обліку та отримання допомоги по догляду за дитиною до трьох років; письмові пояснення ОСОБА_2 1952 р.н. яка зазначає, що ОСОБА_1 народилася в м.Луганськ та фактично проживала зі своєю сім`єю за адресою АДРЕСА_5 до літа 2014 року.

Відповідно до статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі - Закон №1382-IV) реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. У цій же статті передбачено, що документами, до яких вносяться відомості про місце проживання, є паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою їх обмеження.

Оскільки наданими доказами позивачем доведено факт постійного проживання на території, де виникли обставини зазначені у статті 1 Закону №1706-VIІ, вона потребує соціальної підтримки від держави для влаштування свого життя і життя своєї родини на новому місці нарівні з іншими переселенцями, тому суд дійшов висновку про задоволення позову.

Оскільки позивач як особа із інвалідністю І групи звільнена від сплати судового збору, а відповідач не поніс витрат у зв`язку із розглядом справи, суд розподіл судових витрат не здійснює .

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради про відмову у видачі ОСОБА_1 довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи викладену у листі від 17.10.2019 р. №4835/14.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Корабельної районної у місті Херсоні ради (73003 м. Херсон, вул.Суворова, 29, ) видати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , рнокпп НОМЕР_1 ) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 102090100