Справа № 658/2846/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 658/2846/19
Головуючий в 1 інстанції: Подіновська Г.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота Станіслава Євгенійовича на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 жовтня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота Станіслава Євгенійовича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з позовною заявою, в якій просив:

визнати незаконними дії капрала поліції 2 роти 1 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота Станіслава Євгенійовича щодо складання постанови серії ЕАБ №1216336 від 10 червня 2019 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 гривень за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП;

визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАБ №1216336 від 10 червня 2019 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 10.06.2019 року його зупинено інспектором патрульної поліції яким складено постанову про вчинення позивачем правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів та накладено штраф у розмірі 255,00 грн. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності незаконним та необґрунтованим, оскільки рухався зі швидкістю близько 60 км/год. В оскаржуваній постанові відсутні докази, що відображена на приладі «TRUCAM 001146» швидкість належала саме транспортному засобу позивача. Крім того, інспектором патрульної поліції допущено процесуальні порушення, а саме не складено протокол про адміністративне правопорушення та здійснено розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу. Також у оскаржуваній постанові невірно зазначено номер транспортного засобу, яким керував позивач.

Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та законною. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення , а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП інспектор патрульної поліції прийняв рішення про складення адміністративних матеріалів щодо позивача. Підтвердженням факту вчинення порушення є відповідна фото та відео фіксація на якій зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, що перевищив встановлені ПДР обмеження швидкісного режиму для населеного пункту. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів. Крім того, відповідно до ст. 258 КУпАП справи про адміністративне правопорушення розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції розглядаються на місці вчинення правопорушення без складення відповідного протоколу. Відповідачем також надані доводи щодо наявності правових підстав застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1216336 від 10.06.2019 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, УПП у Вінницькій області ДПП, інспектор УПП у Вінницькій області ДПП Альтеркот С.Є. подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Зокрема, апелянти зазначали, що в діях позивача був наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП підтвердженням чого є відповідні докази. У інспектора патрульної поліції не було підстав для умисного спотворення обставин події. Зазначений судом першої інстанції факт нероз`яснення прав позивачу не спростовує вчинення останнім правопорушення та не звільняє ОСОБА_1 від відповідальності. Крім того, позивачем реалізовано своє право на захист шляхом оскарження спірної постанови до суду. В іншому апелянт посилається на доводи, що містилися у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

10 червня 2019 року о 05 год. 53 хв. капралом поліції Альтеркотом С.Є. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1216336 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за порушення вимог ч.1 ст. 122 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Зазначеною постановою встановлено, що позивач 10.06.2019 року о 05:25 год. в населеному пункті смт. Стрижавка, Вінницького р-н, керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі швидкістю 74 км/год., перевищив дозволену швидкість на 24 км/год. чим порушив п. 12.4 ПДР - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год.). Швидкість вимірювалася приладом TruCam 001146.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що інспектором патрульної поліції не було роз`яснено позивачу права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, не заслухано особу, яка бере участь у розгляді справи, не досліджено докази. Матеріали справи не підтверджують встановлення відповідачем обставин передбачених ст. 280 КУпАП. Крім того, ефективним та достатнім способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача у даній справі є скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п.12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, в т.ч. за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, у вигляді штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

За змістом ст. 222 КУпАП розгляд справ за ч. 1,2,3,5 ст. 122 КУпАП віднесено до компетенції органів Національної поліції.

Доводи позивача на протиправність дій посадової особи відповідача під час складання постанови про адмінправопорушення на місці його вчинення, спростовуються положеннями ст.258 КУпАП, відповідно до якої розгляд справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, здійснюється безпосередньо на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу, що вказує на дотримання відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року по справі 524/3118/16-а, від 31 жовтня 2019 року по справі № 127/16456/16-а.

Більше того, відповідна позиція жодним чином не суперечить рішенню Конституційного суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 на яке посилається позивач, оскільки висновки останнього стосуються ч. 1 ст. 276 КУпАП, а щодо ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається та адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що Рішення Конституційного Суду України № 5-РП/2015, приймалось до внесення змін у статтю 258 КУпАП.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

З метою підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів справи фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС001146 щодо невідомого транспортного засобу з зазначеним часом вчиненого правопорушення о 05:47 10.06.2019 року (а.с.32), надано відеозапис № _wH000_0610_054717 на якому зафіксовано рух невідомого транспортного засобу о 05:47 10.06.2019 року, відеозапис № про зупинку транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_2 , та роз`ясненнями інспектором патрульної поліції суті правопорушення ОСОБА_1 , на якому вказано час 05:44 10.06.2019 року.

Оцінивши надані докази судова колегія не вважає їх належними та достатніми, оскільки фотокартка здійснена лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00114, як і відеозапис № _wH000_0610_054717 не дають змогу ідентифікувати транспортний засіб, що здійснив перевищення швидкості руху.

Наданий відеозапис № також належним чином не підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 порушення п. 12.4. ПДР., оскільки фіксує процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, а не факт його вчинення.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається зазначення часу вчинення правопорушення о 05:25 10.06.2019 року, що свідчить про розбіжність з часом зазначеним на фотокартці здійсненого лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 ТС00114 та відеозаписі № _wH000_0610_054717.

Також інспектором патрульної поліції допущені неточності при заповнені оскаржуваної постанови, зокрема, невірно вказано державний номер транспортного засобу позивача ВТ 227 ВТ.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно допущених інспектором патрульної поліції порушень, а саме не роз`яснення позивачу прав та обов`язків передбачених ст. 268 КУпАП, а також допущеного порушення ст. 280 КупАП.

Доводи апелянта в частині наявності правових підстав для застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 судова колегія не розглядає, оскільки позивачем не заперечується можливість застосування даного приладу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує факт вчинення правопорушення за яке його притягнули до адміністративної відповідальності, оскільки здійснював рух зі швидкістю близько 60 км/год., що є недостатнім для застосування санкції передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку судової колегії, відсутність доказів скоєння правопорушення, обґрунтування позиції відповідачем лише внутрішнім переконанням патрульного поліцейського може призвести до випадків безпідставного притягнення осіб до адміністративної відповідальності. Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, у даному спорі саме управління патрульної поліції, має довести правомірність та законність прийнятої постанови.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 24 липня 2019 по справі № 161/10598/16-а, від 17 липня 2019 року по справі № 295/3099/17, від 07 серпня 2019 року по справі № 754/10826/16.

Враховуючи викладене, беручі до уваги невизнання позивачем своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, судова колегія вважає, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення та як наслідок, не доведено правомірності прийняття оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що ефективним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 від 10 червня 2019 року, серії ЕАВ №1216336 за ч. 1 ст. 121 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито, з підстав відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,316,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Альтеркота Станіслава Євгенійовича - залишити без задоволення.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 жовтня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко