Справа № 460/3409/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2019 року м. Рівне №460/3409/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі іменується відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати незаконними дії відповідача щодо не призначення та не виплати позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. "В" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 24.06.2019 пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з п. "В" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.08.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, як трактористу-машиністу та надав усі необхідні документи. Відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи на посаді машиніста-тракториста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції. Проте, позивач не погоджується з цим рішенням та вважає свої конституційні права порушеними, у зв`язку з чим звернуся до суду.

Ухвалою суду від 25.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення відповідач зазначає, що позивач права на пенсію на пільгових умовах не має у зв`язку з відсутністю необхідного підтвердження стажу роботи на посаді тракториста-машиніста.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

12.08.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", подавши одночасно трудову книжку, архівні довідки, уточнюючу довідку, копію особової картки працівника, копії наказів та акти позапланової перевірки факту роботи.

08.11.2019 рішенням відповідача відмовлено у призначенні пенсії позивачу за віком на підставі ч.3 ст.114 розділу XIV Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 р. №2148-VIII. При ухваленні цього рішення відповідач вказав при необхідному пільговому стажі 20 років, фактичний пільговий стаж становить 0 років 0 місяців 0 днів. Відповідач зазначив, що перевіркою достовірності відомостей, зазначених в довідці про характер та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах від 23 серпня 2019 року № 619, встановлено, що згідно Книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1980-1982, 1986-1990, 1993- 1999 роки посада ніде не вказана, крім січня 1981 року, крім того в 1981-1982 роках вказано рік народження 1963; в Книзі трудового стажу та заробітку колгоспника дата народження вказана 5.12.1964. Крім того встановлено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу, які подані TOB СГП "Імені Воловікова за період з 19.09.2005 по 25.11.2005, з 06.01.2006 по 25.12.2007 та з 13.02.2008 по 23.08.2019 відсутні відомості по спеціальному стажу. Тому при необхідному пільговому стажі 20 років, фактичні стаж роботи становить 0 років 0 місяців 0 днів.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Суд звертає увагу, що Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Суд зазначає, що Закон № 1788-XII спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих. Крім того, Закон № 1788-XII гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно з вимогами статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту «в» статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи - машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Пунктом 3 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV визначено, що чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.

Згідно з вимогами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 затверджено Порядок підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

У відповідності до пункту 1 даного Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Абзацом 1 пункту 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ та організацій або їх правонаступників, в яких має бути вказано період роботи, що зараховується до спеціального стажу, професія або посада, характер виконуваної роботи, первинні документи за час виконання роботи.

Пунктом 1 роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 7 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства», до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 р. у справі № 439/1148/17.

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що розрахунок страхового стажу, набутого до 01.01.2004, здійснюється на підставі записів у трудовій книжці, а у разі відсутності в трудовій книжці необхідних записів чи наявності неправильних (неточних) записів про періоди роботи - на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому, суд зауважує, що військова служба прирівнюється до роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах, в розмірі що не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах або в пільгових розмірах, виключно у разі призначення пенсії на пільгових умовах.

Тобто, у разі призначення пенсії за віком, військова служба має зараховуватися до пільгового стажу в повному обсязі.

З трудової книжки позивача №0478029 встановлено, що ОСОБА_1 працював:

з 25.04.1980 по 22.06.1982 Колгосп ім.Жданова трактористом в тракторній бригаді;

з 09.11.1982 по 15.11.1984 служба в армії;

з 24.03.1986 по 18.06.1990 Колгосп ім.Жданова трактористом в тракторній бригаді;

з 05.03.1993 по11.09.1999 Колгосп ім.Жданова трактористом в тракторній бригаді;

з 12.09.1999 по 31.05.2000 сезонним трактористом-машиністом виробництва;

з 01.06.2000 по 31.05.2001 трактористом по переводу у АТЗТ ФІКО;

з 01.06.2001 по 14.09.2001 трактористом ТОВ Сантехнологія;

з 15.09.2001 по 31.01.2002 трактористом АТЗТ ФІКО;

з 11.02.2002 по 31.12.2002 трактористом ТОВ Сантехнологія;

з 11.02.2003 по 31.08.2003 трактористом ТОВ Сантехнологія;

з 01.09.2003 по 30.09.2003 трактористом АТЗТ ФІКО;

з 19.09.2005 по 25.11.2005 трактористом ТОВ СГП Прогрес;

з 06.01.2006 по 25.12.2007 механізатором ТОВ СГП Імені Воловікова;

з 13.02.2008 по теперішній час механізатором ТОВ СГП Імені Воловікова;

з 02.03.2009 помаду механізатора перейменовано на посаду тракториста-машиніста с/г виробництва для приведення у відповідність до Класифікатора професій.

Вказані періоди роботи на посаді тракториста-машиніста підтверджуються також і уточнюючими довідками наданими позивачем при зверненні для призначення пенсії.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді тракториста-машиніста складає більше 20 років.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що перевіркою достовірності відомостей, зазначених в довідці про характер та умови праці, що визначають право на пенсію на пільгових умовах від 23 серпня 2019 року № 619, встановлено, що згідно Книг обліку розрахунків по оплаті праці за 1980-1982, 1986-1990, 1993- 1999 роки посада ніде не вказана, крім січня 1981 року, крім того в 1981-1982 роках вказано рік народження 1963; в Книзі трудового стажу та заробітку колгоспника дата народження вказана 5.12.1964. Крім того встановлено, що в індивідуальних відомостях про застраховану особу, які подані TOB СГП "Імені Воловікова за період з 19.09.2005 по 25.11.2005, з 06.01.2006 по 25.12.2007 та з 13.02.2008 по 23.08.2019 відсутні відомості по спеціальному стажу.

Оскільки, позивач не може нести відповідальності за помилки та неточності в заповненні Книг обліку розрахунків по оплаті праці та Книг трудового стажу та заробітку, а також за відсутність даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу.

Основним документом, що підтверджує стаж особи є трудова книжка, зауважень до якої відповідачем не зазначено.

Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 лютого 2018 р. у справі №687/975/17 та від 6 лютого 2018 р. у справі № 677/277/17. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо його роботи у вищевказані періоди на вищезазначених підприємствах.

З урахуванням викладеного вище суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 2 частини другої статті 77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За таких обставин суд визнає, що відповідачем невмотивовано, отже протиправно, не враховано періоди роботи позивача трактористом, які зазначено у трудовій книжці.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача визнати за позивачем право на пільгову пенсію та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", судом встановлено таке.

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, у випадку коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд зазначає, що свобода розсуду (дискреція) відповідача як суб`єкта владних повноважень щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах з дня звернення з заявою до відповідача відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зведена до мінімуму.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, позивач дійсно на час звернення до відповідача досягнув необхідного віку - 55 років, мав загального страхового стажу понад 30 років, з яких стаж роботи трактористом складав понад 20 років. За таких обставин відповідач не міг прийняти іншого рішення, ніж призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з наступного дня після досягнення пенсійного віку 25.06.2019, відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з вимогами частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що відповідачем протиправно було відмовлено у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, отже порушено права позивача на призначення пенсії та не дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 2 КАС України.

Позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Наведене свідчить, що дії відповідача були протиправними. Право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку порушено. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, судовий збір в сумі 768,40 грн, сплачений позивачем відповідно до квитанції від 18 листопада 2019 року №0.0..1, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 виданий Гощанським РВ УМВС у Рівненській області 31.12.1997) до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця Короленка, будинок, 7; ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо не призначення та не виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно з статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 25.06.2019.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 17 січня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.