Справа № 640/21246/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 року м. Київ № 640/21246/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний позов Фермерського господарства «Лебідь» до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство «Лебідь» (надалі по тексту також - позивач, ФГ «Лебідь») звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (надалі по тексту також - відповідач, ГУ ДФС у Хмельницькій обл.), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №, від 30.10.2018 №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення прийнято з порушенням строків, визначених п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, та, крім цього, надіслано спірні податкові повідомлення-рішення позивачу несвоєчасно, не дотримавшись строків, передбачених приписами Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платниками податків. Також зауважено, що предметом камеральної перевірки позивача було питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, самостійно визначеного податковим органом за результатами раніше проведених податкових перевірок, при цьому контролюючим органом зроблено висновок щодо встановлення порушень ст.287 ПК України поза межами предмету даної перевірки.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, надав письмовий відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що податкові повідомлення-рішення прийнято з дотриманням вимог Податкового кодексу України, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Працівниками Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми по орендній платі та по земельному податку з юридичних осіб ФГ «Лебідь» (), за результатами якої складено акт перевірки від 14.09.2018 №7320/22-01-1207/30895143.

У висновках вказаного акту зазначено порушення п.287.3 ст.287 ПК України, а саме несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за серпень-грудень 2017 року та січень-червень 2018 року, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.11.2017 №, , , , , та по земельному податку за травень-грудень 2017 та за січень-червень 2018 року, згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.11.2017 №, .

Не погоджуючись з викладеними висновками позивачем оскаржено акт перевірки від 14.09.2018 №7320/22-01-1207/30895143 в адміністративному порядку.

Рішенням від 12.10.2018 №25940/10/22-01-5505 Державною фіскальною службою України залишено без задоволення скаргу на акт перевірки та зазначено, що факти, викладені в акті перевірки є обґрунтованими та відповідають вимогам Податкового кодексу України.

За наслідками встановлених порушень на підставі акту перевірки від 14.09.2018 №7320/22-01-1207/30895143 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 30.10.2018 №№, яким за порушення строку сплати зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 20% та становить 76 906,90 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 20% та становить 243,20 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 10% та становить 51,82 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 10% та становить 3 211,17 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 10% та становить 2 212,63 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 20% та становить 879,02 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 10% та становить 150,46 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 10% та становить 2 107,18 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 20% та становить 18 453,33 грн, від 30.10.2018 №, яким за порушення строку сплати зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб застосовано штраф у розмірі 20% та становить 24 797,57 грн.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України : контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пп. 14.1.156 п.14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк);

Згідно з пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно (п. 31.1 ст.31 ПК України).

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 країни).

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст. 287 ПК України).

У той час, в разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 по справі № 810/700/17 (К/9901/1561/17) сформовано з цього приводу правову позицію та зазначено, що на платника податків покладено обов`язок здійснити встановлені строки сплату узгодженого грошового зобов`язання. Не сплачене у встановлений строк грошове зобов`язання визначається сумою податкового боргу платника податків. Передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п. 126.1 ст.126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Так, відповідно до п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З матеріалів справи встановлено, що рішення на заперечення позивача щодо акту перевірки від 14.09.2018 №7320/22-01-1207/30895143 прийнято 12.10.2018.

Листом від 12.10.2018 позивачу направлено рішення податкового органу від 12.10.2018 №25940/10/22-01-5505, яке отримано ФГ «Лебідь» 16.10.2018.

При цьому спірні податкові повідомлення-рішення прийнято 30.10.2018, з порушенням приписів п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, а саме без дотримання триденного строку, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податку.

Разом із тим, Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 р. №1204 з метою встановлення єдиного порядку надіслання податкових повідомлень-рішень платникам податків (надалі - Порядок №1204), визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Згідно з абз.3 ч.1 розд. ІІІ Порядку №1204 зазначено, що після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою "Ф") не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.( п.2 розділу ІІІ Порядку №1204).

З матеріалів справи встановлено, що не заперечується відповідачем, спірні податкові повідомлення-рішення, прийняті 30.10.2018, направлено позивачу 07.11.2018 та отримано останнім 12.11.2018.

При цьому щодо суті встановлених порушень суд зауважує наступне.

Щодо посилання позивача на те, що податковим органом досліджувались питання під час перевірки, які не відносились до предмету розгляду такої перевірки, суд зауважує наступне.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що камеральну перевірку проведено з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб за серпень-грудень 2017 року та січень-червень 2018 року згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.11.2017 №, , , , , та по земельному податку за травень-грудень 2017 року та за січень-червень 2018 року згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.11.2017 №, .

При цьому позивачем невірно трактовано, що предметом перевірки було тільки перевірка з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання по орендній платі з юридичних осіб та по земельному податку тільки за податковими повідомленнями-рішеннями від 23.11.2017, натомість як зазначено вище, предметом перевірки були також періоди з питань своєчасності сплати зобов`язань по орендній платі з юридичних осіб та по земельному податку за серпень-грудень 2017 та травень-грудень 2017 відповідно.

Крім цього, посилання позивача щодо невірності відображення деяких дат фактичного визначення податкових зобов`язань та, як наслідок, неправильного визначення кількості днів порушення строків встановлення для їх сплати, не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1- 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 131.2 статті 131 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Таким чином, податковим законодавством встановлено обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в першу чергу в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Нормою пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України законодавець чітко встановив черговість спрямування коштів, сплачених платником податків, у разі наявності податкового боргу.

Отже, у випадку перенаправлення контролюючим органом коштів на оплату поточних податкових зобов`язань у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, у такого платника податків виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, та у випадку несвоєчасного погашення якої, податковий орган нараховує штраф у розмірах, установлених статтею 126 Податкового кодексу України у залежності від терміну затримки.

При цьому, санкція норми статті 126 Податкового кодексу України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення. Будь-яких винятків до випадків застосування контролюючим органом норм пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України ст. 126 цього Кодексу не містить.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статті 87 та статті 126 ПК України викладено в постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №808/2290/17, від 11.09.2018 у справі №813/3722/17, від 05.06.2018 у справі №821/1750/17.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що єдиною підставою для скасування податкових повідомлень - рішень позивач зазначає факт порушення податковим органом строків прийняття податкових повідомлень-рішень, визначених п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, та, крім цього, несвоєчасне надіслання позивачу податкових повідомлень-рішень, не дотримавшись строків, передбачених приписами Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платниками податків, при цьому не спростовано доводи податкового органу по суті виявлених порушень податкового законодавства, що були встановлені у ході податкової перевірки та зафіксовані в акті від 14.09.2018 №7320/22-01-1207/30895143.

Отже, недотримання строку прийняття податкового повідомлення - рішення не може слугувати самостійною підставою для звільнення платника податку від відповідальності за податкове правопорушення. Таким чином, прийняті податковим органом податкові повідомлення - рішення є правомірними.

Наведені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 03.04.2018, 31.07.2018 та 24.04.2019 у справах №№810/5546/15, 812/1196/17, 820/212/16 відповідно.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 293, 295- 297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства «Лебідь» до Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень відмовити.

Позивач: Фермерське господарство «Лебідь» (вул. Лейпцизька, 3-а, м. Київ, 01015, ).

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, м. Київ, 29000, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295- 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко