Справа № 360/4376/19
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

08 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4376/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря судового засідання - Карча В.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Дугіна Е.В. (довіреність від 31.10.2019),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

07.10.2019 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанської міської ради Луганської області сьомого скликання від 10.09.2019 № 94/8 «Про розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради з 10.09.2019; стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області на користь ОСОБА_1 компенсаційні виплати на відрядження - добові з 11.09.2019 по 15.09.2019 включно. Позовні вимоги мотивовано таким.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області сьомого скликання від 10.09.2019 № 94/8 «Про розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету» розпущено виконавчий комітет Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинено службу в органах місцевого самоврядування та звільнено з 10.09.2019 у зв`язку з розпуском та достроковим припиненням повноважень виконавчого комітету, частина перша статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради Стародубцева В.В. та інших осіб.

Вказане рішення про своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки воно було прийняте у період службового відрядження позивача за кордон.

Так, відповідно до запрошення регіонального директора, керівника з питань урядування Програми «Демократичне врядування у Східній Україні» (DG-East) Майї Гологадзе від 20.08.2019 для участі у навчальному візиті розпорядженням міського голови № 778-к від 28.08.2019 відряджено позивача з 07.09.2019 по 14.09.2019 до Грузії (Тбілісі, Телаві) для участі у навчальному візиті з виплатою добових. Термін відрядження - 9 календарних днів з 07.09.2019 по 15.09.2019 включно.

Участь позивача у навчальному семінарі та фактичне перебування у відрядженні з 07.09.2019 по 15.09.2019 підтверджуються проїзними документами, документами з добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордон, програмою навчального візиту «підвищення прозорості процесу муніципальних закупівель» 8-14 вересня 2019 року, програмою навчального візиту української делегації до Грузії 9-13 вересня 2019 року.

Відповідно до статті 121 КЗпП України працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовим відрядженням, та за відрядженими працівниками зберігається протягом усього часу відрядження місце роботи (посада).

Вказані порушення чинного законодавства, на думку позивача, є підставами для скасування оскарженого рішення.

Крім того, Рубіжанською міською радою проведено з позивачем розрахунок по заробітній платі по 10.09.2019, виплачено компенсаційні виплати на відрядження, у тому числі добові, по 10.09.2019.

Вказані обставини стали підставою звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 11.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

05.11.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, а 19.11.2019 - відзив на змінену позовну заяву, в яких відповідач заперечує проти позову з таких підстав.

Затвердження кількісного та персонального складу виконавчого комітету відноситься до виключної компетенції відповідної ради.

06.09.2019 Рубіжанською міською радою було прийнято рішення про дострокове припинення повноважень міського голови м. Рубіжне.

10.09.2019 під час проведення другого пленарного засідання 94 сесії Рубіжанської міської ради сьомого скликання прийнято рішення № 94/8 «Про розпуски виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету», що відповідає вимогам ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також на сесії прийнято рішення № 94/9 «Про затвердження на посаду першого заступника міського голови», № 94/10 «Про затвердження на посаду заступників міського голови», № 94/11 «Про затвердження на посаду керуючого справами виконавчого комітету», тобто, було сформовано новий склад виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, до якого позивача ОСОБА_1 включено не було.

Таким чином, вважає відповідач, Рубіжанською міською радою було прийнято законне рішення про звільнення заступника міського голови м. Рубіжне Стародубцева В.В. у зв`язку з закінченням строку повноважень виконавчого комітету ради на підставі та у порядку ч. 1 ст. 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», в межах її виключної компетенції, передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», про що також було внесено відповідний запис до трудової книжки ОСОБА_1 .

У даному випадку відбулося припинення служби позивача в органах місцевого самоврядування та звільнення його з посади заступника міського голови не з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, як це передбачено КЗпП України, а на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у зв`язку з розпуском виконавчого комітету, у відповідності до вимог Закону.

Заступник міського голови входить до складу виконкому за посадою. Оскільки посада заступника є виборною на строк повноважень ради, та необрання на цю посаду на сесії ради автоматично позбавляє особу членства у виконавчому комітеті. В спірних правовідносинах, на думку відповідача, умови служби визначаються не трудовим, а спеціальним законодавством.

Відповідно, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення ст. 235 КЗпП України щодо поновлення на роботі та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу заступника міського голови, який був звільнений у зв`язку з припиненням повноважень відповідного виконавчого комітету, до складу якого він входив.

На підставі викладеного відповідач вважає, що позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку та компенсаційних виплат на відрядження є необґрунтованими й такими, що не належать до задоволення. Крім того, вважає, що вимоги про стягнення компенсаційних виплат на відрядження - добових за період з 11.09.2019 по 15.09.2019, позивачем жодним чином не обґрунтовано (арк. спр. 79-83, 110-114).

Ухвалою суду від 25.11.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, а представник відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 29.06.2017 № 30/11 позивача ОСОБА_1 затверджено на посаду заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів міської ради з 03.07.2017 (арк. спр. 17).

03.07.2017 позивач прийняв присягу посадової особи місцевого самоврядування, про що внесено запис до його трудової книжки (арк. спр. 15).

Розпорядженням міського голови від 28.08.2019 № 778-к ОСОБА_1 відряджено з 07.09.2019 по 14.09.2019 включно до Грузії (Тбілісі, Телаві) для участі у навчальному візиті, з виплатою добових витрат відповідно до Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 та постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 (арк. спр. 22).

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 06.09.2019 № 94/2 достроково припинено повноваження міського голови міста Рубіжне Хортіва С.І. та звільнено його від займаної посади (арк. спр. 86).

Рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 10.09.2019 № 94/8 «Про розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету» здійснено розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинено службу в органах місцевого самоврядування та звільнено з 10.09.2019 у зв`язку із розпуском та достроковим припиненням повноважень виконавчого комітету, частина 1 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (арк. спр. 88).

Згідно з довідкою відділу бухгалтерського обліку виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 22.11.2019 за період відрядження з 07.09.2019 по 10.09.2019 ОСОБА_1 було нараховано середній заробіток у сумі 3116,92 грн та відшкодування добових витрат під час відрядження за кордон згідно авансового звіту від 16.09.2019 № 106 у сумі 1110,20 грн. За період з 11.09.2019 по 14.09.2019 не було нарахування середньої заробітної плати та відшкодування добових у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 10.09.2019 (арк. спр. 128).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка підписана від імені України 06 листопада 1996 року в м. Страсбурзі, ратифікована Законом України від 15 липня 1997 року № 452/97-ВР «Про ратифікацію Європейської хартії місцевого самоврядування» та відповідно до частин першої, п`ятої статті 6 КАС України є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III (далі - Закон № 2493-III) регулює правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 3 Закону № 2493-ІІІ посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2493-ІІІ правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад», «Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів», цим та іншими законами України. Посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. На посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Частиною третьою статті 24 Закону № 280/97-ВР передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з частинами першою, восьмою статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 Кодексу законів про працю України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках припинення повноважень посадових осіб.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235, статті 240-1 Кодексу законів про працю України, а відтак встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Судом установлено, що рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 10.09.2019 № 94/8 «Про розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету» припинено службу в органах місцевого самоврядування та звільнено з 10.09.2019 у зв`язку із розпуском та достроковим припиненням повноважень виконавчого комітету позивача ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради в період перебування останнього у відрядженні.

Статтею 121 КЗпП України визначено гарантії і компенсації при службових відрядженнях.

Відповідно до частин першої-третьої цієї статті працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада).

Отже, законодавець закріпив гарантію щодо збереження місця роботи (посади) на період відрядження працівника.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Визначені законом гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці є сталими та обов`язковими.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що норми статті 121 КЗпП України не поширюються на спірні правовідносини, оскільки порядок проходження служби в органах місцевого самоврядування визначається спеціальним законом.

Яку уже зазначено судом, відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Крім того, чинне законодавство не містить виключень щодо поширення дії статті 121 КЗпП України лише на певну категорію працівників.

Таким чином, суд доходить висновку, що звільнення позивача в період його відрядження здійснено відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

В межах спірних правовідносин відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними та скасування оскарженого рішення відповідача та поновлення позивача на посаді, з якої його було звільнено.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на попередній посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 Кодексу законів про працю України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, днем звільнення вважається останній день роботи.

З вищезазначеного можна дійти висновку, що день звільнення працівника вважається його останнім робочим днем.

Отже, оскільки з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради позивача звільнено рішенням Рубіжанської міської ради Луганської області від 10.09.2019 № 94/8 «Про розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету» 10.09.2019, який є останнім робочим днем, поновити позивача на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради необхідно з наступного дня після звільнення - 11.09.2019.

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та періоду його стягнення, суд виходить з такого.

Вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати (постанова Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року по справі № 6-2123цс15).

Згідно з пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

Згідно з довідкою відділу бухгалтерського обліку виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці роботи перед звільненням складала: за липень 2019 року - 32963,35 грн (у тому числі оклад - 2086,96 грн, надбавка за ранг - 129,56 грн, надбавка за вислугу років - 554,11 грн, надбавка за високі досягнення у праці - 1385,33 грн, оплата відпускних - 12483,94 грн, доплата за секретне діловиробництво - 208,70 грн, матеріальна допомога на оздоровлення - 16114,75 грн), за серпень 2019 року - 16560,82 грн (у тому числі оклад - 6095,24 грн, надбавка за ранг - 380,95 грн, надбавка за вислугу років - 1619,05 грн, надбавка за високі досягнення у праці - 4047,62 грн, оплата відпускних - 3808,44 грн, доплата за секретне діловиробництво - 609,52 грн), всього - 49524,17 грн (арк. спр. 70).

Кількість робочих днів позивача згідно зі вказаною довідкою склала: у липні 2019 року - 6, у серпні 2019 року - 16.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до пункту 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо), а також виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо).

Таким чином, при обрахунку розміру заробітної плати позивача, з якого необхідно розрахувати розмір середньоденного заробітку, слід виключити оплату відпускних у загальному розмірі 16292,38 грн та суму матеріальної допомоги в розмірі 16114,75 грн.

Таким чином, розмір заробітної плати позивача за липень та серпень 2019 року складає 17117,04 грн, кількість робочих днів - 22.

Середньоденний заробіток позивача складає 778,05 грн (17117,04 грн : 22 робочі дні).

Вимушений прогул позивача слід обраховувати з 11.09.2019 по день ухвалення судового рішення - 08.01.2020.

У періоді вимушеного прогулу з 11.09.2019 по 08.01.2020 кількість робочих днів склала 83 (у вересні 2019 року - 14 робочих днів, у жовтні 2019 року - 22 робочих дні, у листопаді 2019 року - 21 робочий день, у грудні 2019 року - 23 робочих дні, у січні 2020 року - 3 робочі дні).

Кількість робочих днів обраховано з урахуванням Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 № 7-р «Про перенесення робочих днів у 2019 році» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.10.2019 № 995-р «Про перенесення робочих днів у 2020 році».

Таким чином, середня заробітна плата за весь час вимушеного прогулу за період з 11.09.2019 по 08.01.2020 складає 64578,15 грн (83 робочих дні х 778,05 грн (середньоденна заробітна плата)).

Згідно з пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (підпункт 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України).

Таким чином, Рубіжанська міська рада Луганської області як податковий агент відповідно до норм Податкового кодексу України та як страхувальник відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язана виплатити позивачеві середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2019 по 08.01.2020 в сумі 64578,15 грн, утримавши з нього при виплаті законодавчо встановлені податки та збори.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, рішення суду в частині поновлення позивача ОСОБА_1 на посаді та виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача компенсаційних виплат на відрядження - добових за період з 11.09.2019 по 15.09.2019, суд керується таким.

Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачеві було сплачено суму компенсації на відрядження за період з 07.09.2019 по 10.09.2019 в сумі 1110,20 грн. Позивачем не висловлено зауважень щодо вказаної суми. Спірним є питання виплати компенсації на відрядження (добових) з 11.09.2019 по 15.09.2019.

Відповідно до частини другої статті 121 КЗпП України позивачеві належать до виплати добові за час перебування у відрядженні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів.

Згідно з Додатком 1 до вказаної Постанови сума добових витрат на відрядження до Грузії складає 25 доларів США, в межах України - 60 грн.

Відповідно до пункту 2 вищевказаної Постанови в разі коли працівники, відряджені за кордон, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням стороною, яка приймає, або коли працівники, відряджені в межах України для участі у переговорах, конференціях, симпозіумах з питань, що стосуються основної діяльності підприємства, установи та організації, які відряджають працівників, за умовами запрошення безоплатно забезпечуються харчуванням організаторами таких заходів, добові витрати відшкодовуються у розмірах, що визначаються у відсотках сум добових витрат для відповідної держави згідно з додатком 1 до цієї постанови, зокрема 80 відсотків при одноразовому, 55 відсотків - дворазовому, 35 відсотків - триразовому харчуванні.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Рубіжанської міської ради Луганської області від 14.11.2019 № 161 належний розмір відшкодування добових витрат під час відрядження за кордон ОСОБА_2 за період з 11.09.2019 по 14.09.2019 становить 1266,43 грн та за 15.09.2019 - 60 грн (арк. спр. 115). Сума, зазначена відповідачем у довідці від 14.11.2019 № 161, відповідає розміру, зазначеному у Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98.

Відповідно до розпорядження міського голови від 28.08.2019 № 778-к «Про відрядження ОСОБА_1 , ОСОБА_3 » позивача відряджено з 07.09.2019 по 14.09.2019 включно до Грузії, термін відрядження - 8 календарних днів, з 07.09.2019 по 14.09.2019 включно (арк. спр. 22).

Таким чином, розпорядженням про відрядження не охоплено 15.09.2019. Згідно з поясненнями представника відповідача змін до розпорядження щодо дат відрядження не вносилося, а суму 60 грн добових за 15.09.2019 було включено до довідки від 14.11.2019 № 161 помилково.

Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача компенсації на відрядження за період з 11.09.2019 по 14.09.2019 в розмірі 1266,43 грн. Вимоги про стягнення компенсації добових в сумі 60 грн за 15.09.2019 не належать до задоволення.

На підставі викладеного позов належить до часткового задоволення.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а стягнення його з відповідача чинним законодавством не передбачено.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рубіжанської міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 10.09.2019 № 94/8 «Про розпуск виконавчого комітету Рубіжанської міської ради сьомого скликання, припинення повноважень та звільнення заступників міського голови, керуючого справами виконавчого комітету» в частині припинення служби в органах місцевого самоврядування та звільнення ОСОБА_1 з посади заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Рубіжанської міської ради Луганської області з 11 вересня 2019 року.

Стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області (93000, Луганська область, м. Рубіжне, площа Володимирська, буд. 2, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2019 по 08.01.2020 в сумі 64578 грн 15 коп. (шістдесят чотири тисячі п`ятсот сімдесят вісім грн 15 коп.).

Стягнути з Рубіжанської міської ради Луганської області (93000, Луганська область, м. Рубіжне, площа Володимирська, буд. 2, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму компенсації на відрядження в розмірі 1266 грн 43 коп. (одна тисяча двісті шістдесят шість грн 43 коп.).

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 17 січня 2020 року.

Суддя І.О. Свергун