Справа № 160/6770/19
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2019 року Справа № 160/6770/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника позивача Чернеша Д.С.
представника відповідача 1 Купцової О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 - Державної казначейської служби України, відповідача 2 - Міністерства фінансів України про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди в розмірі 110 000,00 грн, -
17 липня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.
Ухвалою суду від 22 липня 2019 року відкрито провадження справі № 160/6770/19 та ухвалено здійснювати розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.
Ухвалою від 04 листопада 2019 року залучено в якості другого відповідача по справі - Міністерство фінансів України.
09.12.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла змінена позовна заява, відповідно до якої позивач просить:
- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , щодо:
- ігнорування обов`язку повідомлення стягувачеві (представникові стягувача) про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів;
- невиконання (неналежного виконання) рішення суду по справі № 200/6986/17;
- визнати протиправними дії Міністерства Фінансів України, ідентифікаційний код юридичної особи - 00013480, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , щодо:
- неналежного забезпечення виконання (неналежного виконання) рішення суду по справі № 200/6986/17;
- зобов`язати Міністерство фінансів України, ідентифікаційний код юридичної особи - 00013480, забезпечити негайне виконання рішення суду на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на підставі виконавчого документу, а саме, виконавчого листа по справі № 200/6986/17, виданого 12.03.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська шляхом негайного розроблення та подання пропозиції компетентним органам та (або) особам щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України та (або) виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету;
- зобов`язати Державну казначейську службу України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646 негайно виконати рішення суду на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на підставі виконавчого документу, а саме, виконавчого листа по справі № 200/6986/17, виданого 12.03.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська;
- стягнути солідарно з:
- Державної казначейської служби України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646,
- Міністерства фінансів України, ідентифікаційний код юридичної особи 00013480, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , моральну шкоду в сумі 110000 (сто десять тисяч) гривень 00 копійок.
- при винесенні рішення судові витрати стягнути солідарно з Державної казначейської служби України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646, Міністерства фінансів України, ідентифікаційний код юридичної особи - 00013480, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
- зобов`язати Державну казначейську службу України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646, Міністерство фінансів України, ідентифікаційний код юридичної особи - 00013480, подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом 10 (десяти) денного строку з моменту набрання законної сили рішення суду.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідач-1 - Державна казначейська служба України, не здійснюючи належного виконання рішення суду на підставі виконавчого документа, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська від 12.03.2019 року у справі у справі № 200/6986/17, порушує вимоги Конституції України та діючих нормативно-правових актів. Відповідач-2 - Міністерство фінансів України не виконує належним чином свої обов`язки щодо належного забезпечення виконання (неналежного виконання) рішення суду по справі № 200/6986/17 шляхом негайного розроблення та подання пропозиції компетентним органам та (або) особам щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України та (або) виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.
Представник позивача у судовому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Представник відповідача-2 - міністерства фінансів України у судове засідання не з`явився, надавши відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у даному відзиві.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року у справі № 2а-717/09/0470 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та стягнення коштів задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації щодо призначення та виплати не в повному обсязі ОСОБА_1 разової грошової допомоги відповідно до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Стягнуто з Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 заборгованість з допомоги, передбаченої ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2005 рік у розмірі 2326 грн.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2012 року прийнято відмову ОСОБА_1 від апеляційної скарги на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2009 року, а апеляційне провадження у справі закрито.
Рішенням Бабушкінського районного суду від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про стягнення компенсації за несвоєчасне виконання зобов`язання у вигляді рішення суду задоволено частково та стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , суму у розмірі 225 грн. 02 коп., що становить 3 % річних від несплаченої суми, інфляційні втрати у розмірі 2435,55 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. 00 коп., шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку.

12 березня 2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було видано ОСОБА_1 виконавчий лист щодо примусового виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17.

ОСОБА_1 через свого представника за довіреністю Чернеша Дмитра Сергійовича звернувся до Державної казначейської служби України із заявою від 25 травня 2019 року, в якій просив виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 та повідомити стягувача та представника стягувача про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

До заяви було додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Чернеша Д.С., завірену печаткою копію довіреності, оригінал виконавчого листа, завірені печатками судів копії судових рішень від 05.04.2018 року та 05.02.2019 року, заяву з додатковими реквізитами банку.

Державна казначейська служба України листом від 05.07.2019 року № 5-11-11/11582 про надання інформації відмовила у розгляді вищевказаної заяви позивача, зазначивши, що оскільки копія виданої нотаріусом довіреності не засвідчена нотаріусом, виконавчий лист не може вважатись таким, що був поданий уповноваженою особою. Також вказано про необхідність подання до казначейства належним чином завіреної копії довіреності у відповідності до вимог Порядку засвідчення копій документів.

ОСОБА_1 та його представник за довіреністю Чернеш Дмитро Сергійович на виконання вимог листа від 05.07.2019 року № 5-11-11/11582 звернулися до Державної казначейської служби України із спільною заявою від 11 липня 2019 року, в якій просили виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 та повідомити стягувача та представника стягувача про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

До заяви було додано завірену печаткою нотаріуса копію довіреності.

Державною казначейською службою України були надані відповіді ОСОБА_1 та його представнику Чернешу Дмитру Сергійовичу , оформлені листами від 21.10.2019 року № 5-11-11/18023 та від 21.10.2019 року № 5-06-06/18021 «Про надання інформації», відповідно до яких зазначено наступне:

- на виконанні у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» (далі - КПКВК 3504030) перебуває виконавчий лист по справі № 200/6986/17, що надійшов до Казначейства 30.05.2019 за вх.№ 4-11-1453.

Відповідно до абзацу другого підпункту 1 пункту 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за черговістю надходження таких рішень.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» за бюджетною програмою КПКВК 3504030 передбачено видатки у розмірі 50 млн. гривень.

У січні-вересні 2019 року Казначейством за КПКВК 3504030 виконано судових рішень на суму 40 750,0 тис. гривень. Залишок коштів складає 9 250,0 тис гривень.

Станом на 21.10.2019 у Казначействі обліковуються судові рішення на суму понад 42 млн. грн., які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа по справі № 200/6986/17.

Орієнтовний строк погашення заборгованості за виконавчим листом - І півріччя 2020 року.

Також, додатково повідомлено, що належним чином завірена копія довіреності, надіслана разом із заявою від 11.07.2019, додана до матеріалів по справі №200/6986/17.

Позивач не погоджується діями Державної казначейської служби України щодо прийняття рішення у формі листа про надання інформації № 5-11-11/11582 від 05.07.2019 року, неповідомлення його чи представника про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду заяви від 25 травня 2019 року стосовно виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17, невиконання зазначеного рішення суду та з діями Міністерства Фінансів України щодо неналежного забезпечення виконання (неналежного виконання) рішення суду по справі № 200/6986/17.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що основними засадами судочинства є обов`язковість рішень суду.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання встановлені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно зі статтею 1 Закону «Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вказаним Законом, крім органів державної виконавчої служби, визначено інші органи, до повноважень яких віднесено виконання рішень судів.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є спеціальним у сфері гарантування державою виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган, державні підприємство, установа, організація.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постанвою Кабінету Міністрів України від 03 счерпня 2011 року № 845 (Далі - Порядок № 845).

Пунктом 2 Порядку № 845 визначено, що виконавчі документи - оформлені в установленому порядку виконавчі листи судів та накази господарських судів, видані на виконання рішень про стягнення коштів, а також інші документи, визначені Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до п. 28 Порядку №845 орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

Тобто, обов`язок щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2018 року № 200/6986/17 та відповідного виконавчого листа, покладено на відповідача-1, як на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Пунктом 24 Порядку № 845 передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Згідно з абз. 1 - 4 п. 6 Порядку №845 у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності).

Підпунктом першим пункту дев`ятого Порядку № 845 передбачено, що орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: виконавчий документ: не підлягає виконанню органом Казначейства; подано особою, що не має відповідних повноважень; пред`явлено до виконання з пропущенням установленого строку; не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження".

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 від 25 травня 2019 року до відповідача-1 щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17, остання містить всі необхідні реквізити, була підписана стягувачем, а відтак, повинна була бути прийнята до виконання.

Разом з тим, представник відповідача-1 в судовому засіданні повідомив, що інших підстав для неприйняття вищевказаної заяви позивача від 25 травня 2019 року, крім вказаних у відповіді відповідача недоліків щодо долученої до заяви довіреності, не було, інакше вони були б зазначені в листі Державної казначейської служби України від 05.07.2019 року № 5-11-11/11582.

Таким чином, відповідачем-1 протиправно не прийнято до виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.05.2019 року.

Крім того, судом встановлено, що у другому пункті заяви від 25 травня 2019 року та заяви від 11 липня 2019 року до Державної казначейської служби України, позивачем було заявлено вимогу щодо повідомлення стягувача та представника стягувача про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Так, відповідно до п. 8 Порядку № 845 органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Як вбачається з листів відповідача-1 від 05.07.2019 року № 5-11-11/11582, від 21.10.2019 року № 5-11-11/18023 та від 21.10.2019 року № 5-06-06/18021, в останніх відсутня інформація щодо повідомлення стягувачеві та представникові стягувача на їх письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Згідно з п. 12 Порядку № 845 безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам здійснюються після усунення обставин, що були підставою для відкладення безспірного списання таких коштів.

Відповідно до п. 25 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Пунктом 35 Проядку № 845 Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Відповідно до п. 36 Проядку № 845 у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Орган Казначейства повідомляє зазначеному органу протягом п`яти робочих днів після надходження документів про їх надходження.

Згідно з п. 39 Проядку № 845 у разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету.

Казначейство зберігає виконавчі документи до виконання їх у повному обсязі.

Судом встановлено, що Державною казначейською службою України направлялися звернення до Міністерства фінансів України для виділення коштів з метою своєчасного виконання судових рішень, а саме: № 5-05-1/17386 від 10.10.2019 року; № 16020-09-5/23886 від 24.09.2019 року; № 5-05-1-06/16413 від 25.09.2019 року; № 5-05-1-06/14935 від 03.09.2019 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд зазначає, що несвоєчасне прийняття до виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.05.2019 року, призвело до порушення строків виконання даного рішення суду.

Враховуючи наведені обставини та норми законодавства, суд приходить до висновку про протиправність бездіяльності відповідача-1 щодо прийняття до виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.05.2019 року, протиправність бездіяльності щодо повідомлення стягувачеві та представникові стягувача на письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів, поданих позивачем із заявами від 25.05.2019 року та 11.07.2019 року, а також протиправність дій щодо виконання вищезазначеного рішення суду внаслідок чого порушено строки його виконання.

Щодо позовних вимог про скасування рішення Державної казначейської служби України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646, у формі (вигляді) листа про надання інформації № 5-11-11/11582 від 05.07.2019 року та про зобов`язання Державної казначейської служби України, ідентифікаційний код юридичної особи - 37567646 негайно виконати рішення суду на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого листа по справі № 200/6986/17, виданого 12.03.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, суд зазначає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки, відповідачем-1 було прийнято до виконання рішення рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 та обов`язок щодо виконання даного рішення суду покладено на відповідача 1 законом.

З приводу позовної вимоги про стягнення солідарно з Державної казначейської служби України та Міністерства фінансів України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 110000 (сто десять тисяч) гривень 00 копійок, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006 року).

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Крім того, відповідно до вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

У п. 2 вказаної постанови передбачено, що можливість відшкодування моральної шкоди має бути прямо передбачена законом.

У свою чергу, в ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом, особа несе відповідальність за завдання моральної шкоди, згідно зі ст.1167 Цивільного кодексу України, тільки в разі наявності вини такої особи.

Однак, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про спричинення позивачу моральної шкоди, які підтверджують наявність будь-яких наслідків такої шкоди.

Також позивачем не обґрунтований розмір моральної шкоди та із заяви позивача не вбачається, чому ця шкода становить саме 110 000,00 грн та як вона розрахована, а у суду відсутні будь-які докази, які б давали можливість визначити розмір моральної шкоди, спричиненої позивачу. Більше того, у суду відсутні будь-які докази щодо існування причинного зв`язку між діями відповідача та моральними стражданнями позивача.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд зазначає, що позивач жодним чином не довів суду наявності у нього моральної шкоди у розумінні чинного законодавства, яку він оцінив у 110 000,00 грн.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 110 000,00 грн.

Також не підлягають задоволенню позовні вимог щодо визнання протиправними дій Міністерства фінансів України щодо неналежного забезпечення виконання (неналежного виконання) рішення суду по справі № 200/6986/17 та зобов`язаня Міністерствао фінансів України забезпечити негайне виконання рішення суду на користь ОСОБА_1 на підставі виконавчого документу, а саме виконавчого листа по справі № 200/6986/17, виданого 12.03.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, шляхом негайного розроблення та подання пропозиції компетентним органам та (або) особам щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України та (або) виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Міністерства фінансів України, затверджене постановою КМУ № 375 від 20.08.2014 року, Міністерство фінансів України (Мінфін) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінфін є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, державну політику у сфері державного пробірного контролю, бухгалтерського обліку та аудиту, випуску і проведення лотерей, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері контролю за дотриманням бюджетного законодавства, державного внутрішнього фінансового контролю, казначейського обслуговування бюджетних коштів, запобігання і протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму, забезпечує формування державної політики у сфері організації та контролю за виготовленням цінних паперів, документів суворої звітності та забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової, митної політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, державної політики у сфері видобутку, виробництва, використання та зберігання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, їх обігу та обліку.

Основні завдання Мінфіну є зазначені у п. 3 Положення про Міністерства фінансів України, затверджене постановою КМУ № 375 від 20.08.2014 року.

Мінфін у процесі виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також з підприємствами, установами і організаціями (п. 7 Положення про Міністерства фінансів України, затверджене постановою КМУ № 375 від 20.08.2014 року).

Мінфін у межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції України та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, організовує і контролює їх виконання (п. 8 Положення про Міністерства фінансів України, затверджене постановою КМУ № 375 від 20.08.2014 року).

З урахуванням вищезазначених норм Положення про Міністерства фінансів України, затверджене постановою КМУ № 375 від 20.08.2014 року, Міністерство фінансів України, зокрема організовує і контролює виконання виданих наказів, а безпосереднє виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, здійснює відповідач-1 - Державна казначейська служба України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову, а саме визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо прийняття до виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.05.2019 року, визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України щодо повідомлення стягувачеві на письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів, поданих позивачем із заявами від 25.05.2019 року та 11.07.2019 року та визнання протиправними дій Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17, внаслідок чого порушено строки виконання даного судового рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача 1 - Державної казначейської служби України, відповідача 2 - Міністерства Фінансів України про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди в розмірі 110 000,00 грн - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо прийняття до виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17 на підставі заяви ОСОБА_1 від 25.05.2019 року

Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо повідомлення стягувачеві про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів, поданих ОСОБА_1 із заявами від 25.05.2019 року та 11.07.2019 року.

Визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі № 200/6986/17, внаслідок чого, порушено строки виконання відповідного судового рішення.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати у справі не стягуються.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 02.01.2020 року.

Суддя В.В. Кальник