Справа № 460/2565/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2019 року м. Рівне №460/2565/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" (далі - ОКП "Міжнародний Аеропорт Рівне") до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 31.07.2019 №87 "Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В обґрунтування позову зазначає, що за матеріалами перевірки з питань правильності використання страхових коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування складено акт від 12.07.2019 №27 та результатами розгляду заперечень до акту №283 від 22.07.2019 поданих позивачем до Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області відповідачем було прийнято рішення №87 від 31.07.2019 Про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яким зазначено щодо здійснення позивачем перерахування до Фонду суми - 106376,55 грн. Підставою для винесення оскаржуваного рішення стали нарахування та виплата лікарняних працівникам позивача виходячи з розміру середньоденного заробітку. Оскільки позивач має заборгованість з оплати єдиного страхового внеску відповідач вважає що лікарняні мають нараховуватися виходячи з рівня мінімальної заробітної плати. Вказана позиція відповідача є такою що порушує основоположні права людини і громадянина - зокрема право на гідну оплату праці та отримання компенсаційних соціальних виплат відповідно до важливості виконуваної неї роботи та соціального статусу. Приймаючи оскаржуване рішення відповідач неналежним чином застосував дискреційні повноваження. Винесенням оскаржуваного рішення відповідач фактично позбавив працівників позивача гарантованого державою права на отримання страхових виплат. При цьому проведеною перевіркою підтверджено цільове використання коштів фонду соціального страхування, а оскаржуване рішення призводить до того, що надалі позивач під страхом застосування фінансових санкцій зобов`язаний штучно зменшити виплати лікарняних своїм працівникам. При цьому не є допустимим доводом факт наявності заборгованості позивача зі сплати єдиного соціального внеску, який має місце з об`єктивних причин, оскільки попри фактичну заборгованість позивачем подано всю звітність щодо наявності трудових відносин з застрахованими особами та здійснено нарахування єдиного соціального внеску. На підставі викладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 29.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення зазначає, що за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по 95 страхових випадках, які зафіксовано Актом перевірки від 12.07.2019 та за результатами якої прийняте спірне рішення, встановлено наявність страхового стажу менше шести місяців у застрахованих осіб протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку. За таких обставин з урахуванням вимог чинного законодавства України під час перевірки було зафіксовано порушення чинного законодавства Обласним комунальним підприємством Міжнародний Аеропорт Рівне на суму 70917,70 грн. та застосовано штраф за порушення порядку використання страхових коштів Фонду в сумі - 35458,85 грн. Загальна сума, яка підлягає перерахуванню до бюджету Фонду становить - 106376,55 грн. Враховуючи викладене, працівниками відповідача при проведенні перевірки та при прийнятті спірного рішення чітко дотримано вимоги законів України та інших нормативно-правових актів, які прийняті на їх виконання. Дії працівників Фонду, як під час перевірки, так і під час прийняття рішення здійснювалися з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження були надані. Дії працівників Фонду були обґрунтованими, при прийнятті спірного рішення було враховано усі обставини, що мають значенні при прийнятті зазначеного рішення. Дії працівників Фонду є безсторонніми, добросовісними, розсудливими, своєчасними та вчинялися виключно із дотриманням принципу рівності перед законом усіх отримувачів коштів Фонду. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом осіб, яке відповідно до пункту 2 частини шостої статті 262 КАС України суд вважає таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно з пунктами 2, 4 частини другої статті 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 року № 1105-ХІУ (далі - Закон № 1105) Фонд соціального страхування України зобов`язаний здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів та контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону № 1105 на підставі направлення від 04.07.2019 №25 та повідомлення від 21.06.2019 №11-01-09-1438 уповноваженою особою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області 12.07.2019 проведено планову перевірку по коштах Фонду соціального страхування України в Обласному комунальному підприємстві "Міжнародний Аеропорт Рівне" (а.с.24, 25).

Під час перевірки у Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" виявлено порушення порядку використання коштів Фонду, а саме витрати по тимчасовій непрацездатності проведені з порушенням чинного законодавства внаслідок чого допущено переплату по 95-ти листках непрацездатності на суму 70917,70 грн. Дані порушення зафіксовані в акті перевірки від 12.07.2019 № 27 (далі - Акт №27, а.с.14-23), який отриманий та підписаний позивачем.

Не погодившись з вказаним актом перевірки позивачем було подане заперечення, за результатами розгляду якого висновки акту перевірки залишені без змін (а.с. 12, 13).

31.07.2019 Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області на підставі Акта №27, керуючись частиною першою статті 10, частинами 3, 5, 6 статті 15 Закону № 1105 прийнято Рішення про повернення коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування №87 (далі - Рішення №87) (а.с.11), за яким підлягають поверненню до Фонду соціального страхування України витрати по тимчасовій непрацездатності проведені з порушенням порядку використання коштів Фонду в сумі - 70917,70 грн. та штраф за порушення порядку використання страхових коштів Фонду в сумі - 35458,85 грн. Загальна сума, яка підлягає перерахуванню до бюджету Фонду становить - 106376,55 грн.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач оскаржив його до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України норми якої є нормами прямої дії, визначено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В свою чергу, одним із принципів загальнообов`язкового державного соціального страхування, як це визначено статтею 5 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, від 14.01.1998 № 16/98-ВР (зі змінами) (далі - Основи), є забезпечення рівня життя, не нижчого за прожитковий мінімум, встановлений законом, шляхом надання допомоги, яка є основним джерелом існування.

Частиною четвертою статті 26 Основ передбачено, що призначення матеріального забезпечення здійснюється на підставі відомостей, що містяться в системі персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того, частиною другою статті 4 Основ визначено, що відносини, що виникають за різними видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами визначено Законом № 1105.

Частиною четвертою статті 19 Закону № 1105 встановлено, що застраховані особи, які протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування мають страховий стаж менше шести місяців, мають право на матеріальне забезпечення у розмірі не більше за розмір допомоги, обчислений із мінімальної заробітної плати, встановленої на час настання страхового випадку.

Порядок обчислення страхового стажу для вирішення питань матеріального забезпечення визначено статтею 21 Закону № 1105, якою передбачено, що страховий стаж - це період протягом якого особа підлягала страхуванню у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності та за який щомісяця сплачено нею та роботодавцем або нею страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною першою статті 22 Закону № 1105 передбачено умови надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, зокрема передбачено, що допомога надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати.

Таким чином, згідно з частиною четвертою статті 19 Закону № 1105 Фонд забезпечує державну гарантію застрахованій особі в отриманні матеріального забезпечення на рівні не більше мінімальної заробітної плати, у разі, якщо дані Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування не містять інформації щодо страхового стажу такої особи. При цьому, враховуючи, що розмір мінімальної заробітної плати майже в двічі вищий за розмір прожиткового мінімуму, то Фондом забезпечується і державна гарантія щодо оплати допомоги у розмірі не нижче прожиткового мінімуму.

Крім того, частиною другою статті 33 Закону № 1105 визначено, що порядок обчислення середньої заробітної плати для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності визначається Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, подальшими змінами (далі - Порядок № 1266).

Пунктом 1 Порядку № 1266 визначено, що цей Порядок визначає механізм обчислення середньої заробітної плати для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у разі настання страхового випадку.

Пунктом 3 Порядку № 1266 визначено, що середньоденна заробітна плата обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати, на яку нарахований єдиний внесок на кількість календарних днів провадження роботи.

Пунктом 29 Порядку № 1266 встановлено, що якщо протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування застрахована особа має страховий стаж менше шести місяців, середня заробітна плата визначається для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності - виходячи з нарахованої заробітної плати, з якої сплачуються страхові внески, але в розрахунку на місяць не вище за розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом у місяці настання страхового випадку.

Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 № 2464 (зі змінами) (далі - Закон № 2464) визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Статтями 16-22 Закону № 2464 визначено порядок, умови ведення, накопичення, використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, в тому числі даних про страховий стаж застрахованих осіб.

З Акта перевірки встановлено, що за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування по 95 страхових випадках, встановлено наявність страхового стажу менше шести місяців у застрахованих осіб протягом дванадцяти місяців перед настанням страхового випадку. За таких обставин з урахуванням вимог чинного законодавства України під час перевірки було зафіксовано порушення чинного законодавства Обласним комунальним підприємством Міжнародний Аеропорт Рівне на суму 70917,70 грн.

Позивачем в позовній заяві не зазначено та не надано суду доказів на спростування вказаної обставини.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та дій і докази, надані позивачем, суд дійшов до переконання, що оспорюване рішення прийняте відповідачем з дотримання вимог чинного законодавства України.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне.

За правилами статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк. Якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 29.10.2019 позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі до ухвалення судового рішення у справі.

За наведених обставин, з урахуванням статті 133 КАС України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн підлягають стягненню з позивача на користь Держави.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" (35360, Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна, вулиця Авіаторів, 5а; ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області (33028, місто Рівне, вулиця Кавказька, будинок 2; ) про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Стягнути із Обласного комунального підприємства "Міжнародний Аеропорт Рівне" (35360, Рівненська область, Рівненський район, село Велика Омеляна, вулиця Авіаторів, 5а; ) на користь Держави в дохід Державного бюджету України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 17 січня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.