Справа № 461/8276/19
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/8276/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю секретаря судового засідання Думич С.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до лейтенанта поліції другого батальйону першої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Січкарука Павла Васильовича (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19), за участю третьої особи Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (8000, Львівська область, Сокальський район, м. Сокаль, вул. Міцкевича, 5, ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, постанов про стягнення витрат виконавчого провадження та про стягнення виконавчого збору, зобов`язання до вчинення дій -

в с т а н о в и в:

30 жовтня 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила скасувати постанову серія ЕАВ №1182654 від 27 травня 2019 року, справу про адміністративне правопорушення закрити, у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Окрім того, просить суд вирішити питання про притягнення до відповідальності лейтенанта поліції другого батальйону першої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Січкарук Павла Васильовича за фальсифікацію постанови. Скасувати постанову про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору від 25.09.2019 р. Зобов`язати Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повернути їй сплачені кошти в сумі 510,00 грн., 280,00 грн., 51,00 грн.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що 27 травня 2019 р. поліцейським Січкаруком П.В. відносно неї було складно постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. У постанові поліцейським було зазначено, що 27 травня 2019 р., о 18 год. 10 хв., у м. Львові на перехресті вулиць Під Дубом пр. Чорновола, не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та зі смуги, яка дозволяє рух лише праворуч, здійснила рух прямо.

Позивач заперечує обставини, викладені у постанові. Зазначила, що 27 травня 2019 року о 18:10 год. вона не могла знаходиться у м. Львові на перехресті вулиць Під Дубом пр. Чорновола. У проміжку часу з 19:00- 20:00 год. перебувала у пункті пропуску Чоп на угорсько-українському кордоні. Свій транспортний засіб нікому не передавала. Про винесення постанови їй не було відомо, оскільки працівники поліції не зупиняли її для оформлення матеріалів. Постанова не містить жодних належних та допустимих доказів, зокрема показів свідків, фото-, відеозапису з місця події. На виконання оскаржуваної постанови державним виконавцем Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Головко Андрієм Михайловичем 25 вересня 2019 року відкрито виконавче провадження №60157908. Позивач, зазначає, що сплатила штраф в сумі 510 грн., виконавчий збір у розмірі 51,00 грн., та 280 грн. витрат виконавчого провадження. Вказані постанови вважає незаконними. Просить суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 31 жовтня 2019 року відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

26 листопада 2019 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

02 січня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника третьої особи, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що доводи, ОСОБА_1 про те, що вона працівниками патрульної поліції не зупинялась та з постановою про накладення адміністративного стягнення не ознайомлювалась безпідставні. З постанови вбачається, що позивач від підпису відмовилась. Суму заборгованості, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплатила, у зв`язку з чим виконавче провадження АСВП №60157908 закінчено, на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У даній справі заходи забезпечення доказів та забезпечення позову судом не застосовувалися.

Провадження у справі ухвалою суду не зупинялося, а тому не було підстав для його поновлення.

Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити

Відповідача в судове засідання не прибув. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Письмові пояснення, заперечення на позов, відзив від відповідача до суду не поступали.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, згідно пояснень просить проводити розгляд справи без участі представника Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Судом встановлено, що постановою лейтенанта поліції другого батальйону першої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Січкарука П.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1182645 від 27 травня 2019 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В оскаржуваній постанові вказується, що 27 травня 2019 року о 18:10 год. перехресті вулиць Під Дубом пр. Чорновола, керуючи автомобілем «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 не виконала вимогу дорожнього знаку 5.16 «Напрямок руху по смугах» та зі смуги, яка дозволяє рух лише праворуч, здійснила рух прямо, чим порушила п.8.4 г ПДР.

На виконання вищевказаної постанови державним виконавцем Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Головко Андрієм Михайловичем відкрито виконавче провадження №60157908.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження від 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 , сплачено 51,00 грн. виконавчого збору та 280 грн. витрат виконавчого провадження, а також 510 грн. штрафу /а.с.10/.

На підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» 25 вересня 2019 року виконавче провадження закінчено, у зв`язку із сплатою суми заборгованості, суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

За змістом ч.1 ст.122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.4 г ПДР інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила;

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Незважаючи на зазначені обставини, відповідачем не подано в порядку, визначеному ч.1 ст.261 КАС України відзиву на позовну заяву, не представлено суду жодних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не надано жодних документів (матеріалів), які стали підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до відповідальності.

Всупереч обов`язку доказування правомірності свого рішення, відповідачем не представлено жодних доказів вчинення особою правопорушення, зокрема, пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення, жодним чином не спростовано доводи позивача.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Склад адміністративного правопорушення обов`язково має містити наступні ознаки: об`єкт правопорушення, суб`єкт правопорушення, об`єктивна та суб`єктивна сторони правопорушення.

Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення.

У постанові в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1182645 від 27.05.2019 р. не наведено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. З огляду на викладене, відповідачем не доведено наявність об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП в діях ОСОБА_1 .

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивно з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право : 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи заявлені позовні вимоги та вищевказані приписи ч.3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що позов в частині скасування постанови та закриття справи є підставним, а тому слід скасувати постанову серії ЕАВ №1182645 від 27.05.2019 р., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Разом з тим, суд зазначає, що КАС України, при розгляді даної категорії справи, не надає повноважень судді вирішувати питання про притягнення до відповідальності суб`єкта власних повноважень та зобов`язувати відділ державної виконавчої служби повернути уже сплачений штраф у сумі 510 грн. Суд зазначає, що судове рішення у даній справі, яке набере законної сили, в подальшому буде самостійною підставою для повернення позивачу сплаченого нею штрафу у сумі 510, 00 грн. Відтак, у цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Розглядаючи вимогу ОСОБА_1 про скасування постанов про стягнення витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору від 25.09.2019 р. у ВП №60157908; про зобов`язання Сокальський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області повернути їй сплачені, на виконання вказаних постанов, кошти у розмірі 280 грн., 51 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму ; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Відповідно до змісту частини 2 статті 20 КАС України всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою статті підсудні окружним адміністративним судам.

Отже, адміністративні справи за позовами фізичних осіб з приводу рішень державного виконавця при примусовому виконанні постанов суб`єктів владних повноважень про накладення адміністративного штрафу не підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Враховуючи, що у адміністративному позові ОСОБА_1 оспорює рішення державного виконавця під час примусового виконання постанови посадової особи Управлінням патрульної поліції ДПП у Львівській області про накладення на неї адміністративного штрафу, а не рішення місцевого суду як адміністративного суду у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, то такий позов відноситься до предметної юрисдикції окружного адміністративного суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині позовних вимог про скасування постанов про стягнення витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору і зобов`язання повернути їй сплачені, на виконання вказаних постанов, кошти у розмірі 280 грн., 51 грн., необхідно закрити, на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до лейтенанта поліції другого батальйону першої роти Управління патрульної поліції у Львівській області Січкарука Павла Васильовича (79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19), за участю третьої особи Сокальського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (8000, Львівська область, Сокальський район, м. Сокаль, вул. Міцкевича, 5, ) в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи задовольнити.

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1182645 від 27 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП і закрити цю справу про адміністративне правопорушення.

В частині позовних вимог про вирішення питання про притягнення до відповідальності лейтенанта поліції другого батальйону першої роти управління патрульної поліції у Львівській області Січкарук Павла Васильовича за фальсифікацію постанови та зобов`язання повернути сплачену суму штрафу у розмірі 510,00 грн. відмовити.

Провадження в частині позовних вимог про скасування постанов про стягнення витрат виконавчого провадження ВП №60157908 та стягнення виконавчого збору від 25 вересня 2019 р. і зобов`язання повернути сплачені кошти у розмірі 280,00 грн., 51,00 грн. закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко