Справа № 400/3662/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. № 400/3662/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю " Приватмашстрой", в. М Морська, 108, оф.200 (вул.Морехідна, 1В/3, оф.208), м. Миколаїв, 54002

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, Державної податкової служби України, Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053

про:визнання протиправним та скасування рішення від 03.10.2019 р. № 1297841/33368160 та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 05.09.2019 р. №15 за датою її фактичного подання,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Приватмашстрой» (далі - позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач 1) та Державної податкової служби України (далі відповідач 2 або ДПС України) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН від 03.10.2019 №1297841/33368160 прийняте Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 15 від 05.09.2019 року подану ТОВ «Приватмашстрой» за датою її фактичного подання.

Ухвалою суду від 29.10.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що товариство мало взаємовідносини з ТОВ ПОЛЕТЕХНІКА щодо поставки зерна насипом українського походження пшениці фуражної врожаю 2019 року в кількост 55т. Згідно умов договору позивач зобов`язується поставити, передати ТОВ ПОЛЕТЕХНІКА (далі - Покупець), а покупець прийняти та оплатити товар згідно п.4 укладеного між сторонами Договору поставки. 05.09.2019 року позивачем було складено податкову накладну № 15 на суму 270963,00грн. у тому числі ПДВ 45160,50грн., яку позивач направив для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, але реєстрація була зупинена на підставі пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податків, а в подальшому відмовлено з причин начебто ненадання позивачам копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, у тому числі рахунки-фактури, акти приймання-передачі товарів, розрахункові документи, банківські виписи з особових рахунків. Натомість це на думку позивача, не відповідає дійсності, оскільки після зупинення реєстрації податкової накладної, позивач засобами електронного зв`язку направило на адресу ДПС України всі первинні документи та пояснення.

Позивач не погоджується з цими рішеннями, оскільки факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, ані факту наявності дати виникнення саме першої події, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Відповідачі позов не визнали, надали відзив, в якому просили в його задоволенні відмовити. Свою позицію представник відповідачів аргументував тим, що реєстрація податкової накладної позивача була зупинена на підставі п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Згідно квитанції, підставою для зупинення реєстрації зазначеної накладної є те, що вона відповідає п.п.16 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Підставою відмови у реєстрації вказаної накладної стало ненадання платником податків необхідних документів, а саме розрахункових документів, банківських виписок з особового рахунку. Оцінка ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється ДПС шляхом проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям.

Моніторинг здійснюється ДПС на підставі аналізу даних звітних показників платника податку, наявної податкової інформації, а також інформації поданої платником податку за формою згідно з додатком до цих Критеріїв, яка відображає специфіку господарської діяльності платника податку окремо за кожним видом економічної діяльності, якщо така інформація враховано комісією ДПС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладною в ЄРПН або відмову в такій реєстрації.

Відповідно до Рішення комісії ДФС від 03.10.2019 №1297841/33368160 (а.с.20-21) вбачається, що підставою для відмови у реєстрації податкових накладних позивача було не надання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання щодо постачання /придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, акти приймання-передачі товарів, розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків що в свою чергу призвело до порушення вимог встановлених п.14 Порядку.

В судове засідання 26.11.2019 представники сторін не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ТОВ «Приватмашстрой» є юридичною особою, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул.Мала Морська, буд. 108, офіс 200, . Основним видом діяльності приватного підприємства згідно КВЕД 46.21 - є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

08.08.2019 р. позивач (за договором - Продавець) уклав з ТОВ "ПОЛЕТЕХНІКА" (ідентифікаційний код 34217047 за договором - Покупець) був укладений договір поставки № Н-09/08/19, згідно з предметом якого Продавець зобов`язується поставити й передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити пшеницю врожаю 2019 року, надалі іменовану «Товар» (зерно насипом українського походження, врожаю 2019 року).

05.09.2019 року позивач на адресу ТОВ «ПОЛЕТЕХНІКА» виставив рахунок-фактуру № СФ-0000626 на суму 270 963,00 грн. з ПДВ.

На виконання умов Договору, 05.09.2019 року ТОВ «Приватмашстрой» поставило ТОВ «ПОЛЕТЕХНІКА» пшеницю врожаю 2019 року в кількості 54,740 т. на загальну суму 270 963,00 грн. у тому числі 45160,50 грн. ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000609 від 05.09.2019 року (а.с 55).

Видаткова накладна складена у встановленому законодавством порядку та підписана уповноваженими представниками сторін договору.

Якість товару підтверджується сертифікатом якості від 05.09.2019 року (а.с.58).

Транспортування Товару підтверджується товарно-транспортною накладною від 04.09.2019р. за №45264.

На виконання вимог ст. 201 ПК України 05.09.2019 року ТОВ «Приватмашстрой» склало податкову накладну № 15 на загальну суму 27093,00 грн. у тому числі ПДВ 45160,50 грн. ПДВ, яку було направлено до Державної податкової служби України для реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

09.09.2019 року рішенням Комісії відповідача, податкову накладну №15 було прийнято, але її реєстрація була зупинена, запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

24.09.2019 року позивачем надіслані на адресу відповідача пояснення з копіями документів до господарських операцій, по якій виписана податкова накладна №15 від 05.09.2019р.

03.10.2019 року Комісія центрального рівня, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, було прийняти рішення №1297841/33368160 про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 05.09.2019.

Підставою для прийняття такого рішення стало ненадання платником податків копій документів, а саме: розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Відповідно до п.201.1 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 Кодексу, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до п.201.16 Кодексу реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2017, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 10 Порядку, передбачено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДПС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Відповідно до п.п.2.1 п.2 2.1. Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій податкові накладні/розрахунки коригування, які затверджені наказом ДФС України від 05.11.2018, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 рази, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДПС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

Відповідно до п.21 Порядку, підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Вирішуючи по суті зазначений спір, суд виходить з того, що підставами для зупинення реєстрації податкової накладної є відповідність податкової накладної критеріям ризиковості у п.п.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку і здійснення операцій.

Але, який самий абзац п.п.1.6 п.1 Критеріїв став підставою для зупинення реєстрації податкових накладних позивача, відповідач не зміг обґрунтувати.

На вимогу відповідача, позивачем надані пояснення та документи що на переконання суду доводять реальність та товарність його господарських операцій з ТОВ ПОЛЕТЕХНІКА .

Надані позивачем документи на адресу відповідача, цілком відповідають вимогами п.14 Порядку необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

З самого Рішення № 1297841/33368160 про відмову в реєстрації податкової накладної №15 від 05.09.2019р вбачається, що воно прийнято з підстав того, що не надання платником податку копій документів, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків. Первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні.

Але, суд звертає увагу, що зазначена підстава є лише цитатою з п.21 Порядку, та є досі абстрактною та формальною.

У самому Рішенні відсутні будь-яка конкретизація, яких документів не вистачило для прийняття комісією ДПС рішення про реєстрацію податкової накладної №15 від 05.09.2019.

Крім того, всі претензії відповідачів, як під час зупинення реєстрації, так і під час відмови в реєстрації податкових накладних стосувалися надання документів на придбання товарів/послуг.

У Рішенні від 03.10.2019 року, відповідачем зазначена лише юридична оцінка (кваліфікація), але не викладено жодної фактичної обставини, стосовно якої така оцінка (кваліфікація) надана.

Посилання на те, що формою Рішення, постановою Кабінету Міністрів України №117 від 21.02.2017 Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не передбачено більш детального визначення підстав відмови у реєстрації, судом не приймається, як належне та таке, що суперечить принципу належного урядування.

В Рекомендації Ради Європи, зокрема Резолюцію 77 (31) про захист особи від актів адміністративних органів, зазначено, що обов`язок органу інформувати про мотиви свого рішення, віднесений до одного з п`ять основних складових (принципів) адміністративної процедури.

Фактичні, а не формальні підстави відмови у реєстрації податкових накладних, відповідачі не змогли навести і у судовому засіданні, обмежившись посиланням, на наявність у відповідача такого повноваження на зупинення реєстрації та відмову у реєстрації.

Так, законодавством дійсно надано право ДПС України на відмову у реєстрації податкових накладних, з підстав того, що надання платником податку копій документів, але це не є безумовним повноваженням яке не потребує доказування або будь-якої аргументації.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, саме відповідачі повинні надати суду докази про те, що первинні документи ТОВ «Приватмашстрой»» не є достатніми, для підтвердження реальності господарської операції з поставки пшениці.

При цьому, відповідачі повинні конкретизувати зазначені помилки, щоб платник податків мав можливість або їх виправити або оскаржити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.71 КАС України відповідачем не доведено правомірність свого рішення щодо відмови у реєстрації податкових накладних.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Сума сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1921,00 грн. підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно.

Також представником позивача заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.

На підтвердження суми витрат на професійну правничу допомогу (3000 грн.) позивач надав: копію договору про надання правової допомоги № 61 від 06.10.2019р., що був укладений позивачем і адвокатом Глушаницею А.Л.; детальний опис виконаних робіт (надання послуг) наданих адвокатом та які будуть надані (їх вартість) від 03.12.2019 року; Акт здачі-прийняття наданих послуг № 1 від 03.12.2019 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії МК № 001334; платіжне доручення від 22.11.2019 № 565 на суму 3000 грн., сплачене позивачем, а отримувачем відповідно до якого є адвокат Глушаниця А.Л.

Представник відповідачів у відзиві на позовну заяву заперечив проти стягнення судових витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00грн. Відповідач зазначив, що гонорар адвоката має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Суд повинен оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Відповідач вважає, що складність справи та витрати понесені адвокатом не є співмірними, є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення витрат на правничу допомогу та додані до матеріалів справи докази щодо такої вимоги, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 134 КАС України передбачено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України, витрати на правничу допомогу мають бути підтверджені належними доказами та бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз вищезазначених положень КАС України дає підстави вважати, що розмір таких витрат визначається на підставі доказів, підтверджуючих понесені стороною витрати та доказів, що підтверджують відповідність цих витрат фактично виконаній адвокатом роботі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічна правова позиція висловнена у додатковій постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року по справі № 826/841/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, з урахуванням наведеного, суд вважає задовольнити вимогу позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 3000 грн., оскільки така вимога відповідає нормам ст.134 КАС України та є підтвердженою відповідними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, - ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю " Приватмашстрой" (в. М Морська, 108, оф.200 (вул.Морехідна, 1В/3, оф.208), м. Миколаїв, 54002, ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) , Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 03.10.2019 року №1297841/33368160 прийняте Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

3. Зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 15 від 05.09.2019 року подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой" () за датою її фактичного подання.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой" (вул. М. Морська, 108, оф.200, м. Миколаїв, 54002, ) судовий збір в розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.) та судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватмашстрой" (вул. М. Морська, 108, оф.200, м. Миколаїв, 54002, ) судовий збір в розмірі 960,50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.) та судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 1500,00 (одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов