Справа № 399/201/19
Суддя: Шуліка О. О.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 399/201/19
провадження № 2-а/399/8/20
Рішення

Іменем України

15 січня 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді - Шуліки О.О., за участю: секретаря судового засідання - Бобрик І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел.. Онуфріївка Кіровоградської області справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 , інтереси якого представляє - адвокат Кучук Анатолій Олександрович, до суб`єкту владних повноважень інспектора 3 роти батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Архіпова Володимира Володимировича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної Казначейської Служби України, третя особа Батальйон патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Онуфріївського районного суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1003911 винесену 21 березня 2019 року інспектором 3 роти батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Архіповим Володимиром Володимировичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП та скасувати її, а провадження у справі закрити. Стягнути з Департаменту патрульної поліції України та з Державної Казначейської Служби України, шляхом списання з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати: витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу на суму 4226 (чотири тисячі двісті двадцять шість) гривень 20 копійок.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 березня 2019 року відносно нього інспектором 3 роти Батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції України лейтетантом поліції Архіповим Володимиром Володимировичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1003911. Змістом зазначеної постанови є те, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «HYNDAI» модель «І 30», номерний знак « НОМЕР_1 », 21.03.2019 року о 15 год. 22 хв. в місті Кременчуці на вулиці Гагаріна, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив пункт 9.2б Правил дорожнього руху України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На позивача накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. Однак, позивач зазначає, що ним особисто правила дорожнього руху не порушувались. При здійсненні маневрів зміни напрямку руху постійно включав покажчики поворотів, зокрема рухаючись по вулиці Гагаріна в м. Кременчуці. Також позивач вказує на порушення його прав відповідачем - інспектором патрульної поліції, а саме йому не було роз`яснено права та обов`язки, не надано право скористатися юридичною допомогою, не було надано доказів вчинення правопорушення, які також не були долучені до постанови про накладення адміністративного стягнення, не залучені до справи свідки. За викладених обставин, позивач і вимушений звернутись до суду.

Ухвалою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2019 року відкрито провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Кучук А.О. в судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Завчасно надали до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на відсутність доказів вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення.

Відповідач поліцейський роти №3 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Архіпов В.В. в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

11.12.2019 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області надійшов письмовий відзив від відповідача - інспектора роти № 3 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Архіпова В.В. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, проти задоволення позову заперечував, вказавши на фактичну наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог п.п. 9.2 «б» Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, одночасно зазначивши, що на місці зупинки транспортного засобу, в порядку ст.. 279 КУпАП, представився, повідомив водія про порушення ним Правил дорожнього руху. Водієві було повідомлено про розгляд справи, роз`яснено вимоги ст.. 63 Конституції України, ст.. 268 КУпАП, право знайомитись з матеріалами справи, надавати докази, клопотання, пояснення, користуватись юридичною допомогою, порядок оскарження постанови про адміністративне правопорушення, строки та порядок сплати адміністративного штрафу. Письмових пояснень на місці розгляду справи водій не надавав, жодних клопотань не заявляв. Доказів, в порядку ст.. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав. Порядок розгляду справи було дотримано та прийнято правомірне рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Окрім того, відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вважав, що заявлена до стягнення стороною позивача сума, витрачена ним на оплату правової допомоги, є неспівмірною із фактично виконаною роботою адвоката та зайнятим на це часом та відсутнє правове обґрунтування розміру понесених витрат.

13.01.2020 року до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від позивача надійшло заперечення на клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторони, в якому зазначено, що клопотання є безпідставним, необґрунтованим, а міркування, які в ньому наведені не відповідають нормам чинного законодавства України. Під час подання адміністративного позову позивачем надано всі докази на підтвердження витрат на правову допомогу, якими в повній мірі підтверджується розмір заявлених на відшкодування витрат, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, а саме вартість, обсяг наданих послуг та виконаних робіт (із детальним описом) адвокатом із врахуванням ч.5 ст. 134 КАС України. Крім того, актом виконаних робіт та квитанцією підтверджено виконання всіх робіт та послуг, які зазначені в договорі та розрахунку їх вартості. Вважає, що для повного відновлення його порушених прав необхідно задовольнити позовні вимоги викладені в позовній заяві повністю та стягнути понесені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Відзив на адміністративний позов не надав.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду повідомлення про причини неявки.

04.12.2019 року від представника відповідача - Державної казначейської служби України Кудакова Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, зазначивши, що позовні вимоги не визнає та проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. З викладеного в позовній заяві не вбачається наявність правових підстав для залучення Державної казначейської служби України в якості відповідача по даній справі. Казначейство при здійсненні наданих повноважень права та/або законні інтереси Позивача не порушувало, відтак нести будь-яку відповідальність за дії інших осіб не може. З огляду на той факт, що Казначейство не є належним відповідачем у даній справі, покладання будь-якої відповідальності на Казначейство, в тому числі відшкодування витрат на правову допомогу є безпідставним та незаконним. В задоволенні позовних вимог позивача прохав відмовити.

Представник третьої особи - батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали адміністративної справи, прийшов до наступних висновків.

21 березня 2019 року інспектором 3 роти батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Архіповим В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1003911, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Як зазначено у вказаній вище постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, 21 березня 2019 року о 15 год. 22 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «HYNDAI» модель «І 30», номерний знак « НОМЕР_1 », 21.03.2019 року о 15 год. 22 хв. в місті Кременчуці на вулиці Гагаріна, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті ліворуч, чим порушив пункт 9.2б Правил дорожнього руху України - порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Пункт 9.2 «б» Правил дорожнього руху України визначає «водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, перед перестроюванням, поворотом або розворотом».

Частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність, зокрема, за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди,

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із положеннями статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Також, згідно статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які письмові, електронні докази, пояснення свідків тощо, які підтверджують факт вчинення позивачем ОСОБА_1 зазначеного у постанові ЕАВ № 1003911 від 21 березня 2019 року правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кодексом адміністративного судочинства України визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності як на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, так і її перегляду судом у випадку оскарження, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. В даній категорії справ відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача та його заперечення проти пред`явленого йому звинувачення, оскільки в силу частини 3 статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та, як наслідок, правомірності винесеного рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Окрім вказаного, суд звертає увагу на те, що відповідачем не доведено також факт дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 2 статті 122 Кодексу, розглядають та накладають стягнення органи Національної поліції.

Відповідно до частин 2, 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі; у випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Порядок оголошення постанови по справі про адміністративне правопорушення і вручення копії постанови передбачений статтею 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, а саме статті 222, 258, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не звільняє посадову особу, що її розглядає, від дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення і складання постанови, передбаченої чинним законодавством.

Однак, відповідачем не надано до суду жодного доказу на підтвердження факту дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченої статтями 280, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також враховуючи відсутність доказів щодо дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, що ставить під сумнів правомірність притягнення позивача до відповідальності, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог останньої в частині скасування постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також закриття справи про адміністративне правопорушення, та за таких обставин вони підлягають задоволенню.

Вимогу позивача щодо визнання постанови протиправною суд вважає такою, що задоволенню не підлягає, оскільки вказані повноваження місцевого загального суду як адміністративного не передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача - Департаменту патрульної поліції України та з Державної казначейської служби України на користь позивача судові витрати, суд виходить з наступного.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також, відповідно до частин 1, 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Також, частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, на підтвердження понесених ОСОБА_1 витрат на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 4 226 грн. 20 коп., стороною позивача надано до суду: Договір №007 про надання професійної правничої допомоги від 28 березня 2019 року, укладений між адвокатом Кучук А.О. та Богдан А.Ю.; розрахунок суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №007 від 28 березня 2019 року; квитанцію №007/19; акт виконаних робіт від 29 березня 2019 року.

Водночас, частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із частиною 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Окрім того, згідно із частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В даній справі суд приймає до уваги заперечення відповідача в частині заявленого розміру витрат на оплату правової допомоги, визначену позивачем в загальному розмірі 4 226 грн. 20 коп, оскільки наведений адвокатом Кучук А.О. обсяг наданих ним адвокатських послуг та виконаних ним робіт з урахуванням витраченого часу, зазначеного у наданому розрахунку, є неспівмірним визначеній сумі.

Зокрема, згідно розрахунку суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №007 від 28 березня 2019 року, адвокатом зазначено, що на виготовлення процесуальних документів - клопотання про бажання розгляд справи за участю позивача він витратив 0,5 год., однак суд вважає зазначений час завищеним для складання процесуального документу такого виду.

Окрім того, суд вважає, що в даному випадку розмір понесених позивачем витрат є непропорційним до складності справи та предмета позову, а розгляд даної справи не має публічний інтерес.

За викладених вище обставин та приймаючи до уваги досліджені в судовому засіданні надані позивачем письмові докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, суд із врахуванням складності справи, предметом позову та виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат, понесених останнім на оплату правової допомоги, та вважає за необхідне задовольнити їх на суму 3 000 грн. 00 коп.

Окрім того, суд вважає за необхідне відмовити позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову в частині вимог до Державної казначейської служби України, оскільки в даних правовідносинах не вбачається порушення прав позивача з боку вказаного державного органу, який до даних спірних правовідносин, що стали причиною звернення до суду, стосунку не має.

Керуючись статтями 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 72, 74, 77, 132, 134, 139, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до суб`єкту владних повноважень інспектора 3 роти батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Архіпова Володимира Володимировича (юридична адреса: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (юридична адреса: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, буд. 3), Державної Казначейської Служби України (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул.. Бастіона, буд. 6), третя особа Батальйон патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції(юридична адреса: Полтавська область, м. Кременчук, проїзд 40 років ДАІ, буд. 3) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення стягнення у вигляді штрафу- задовольнити частково.

Постанову інспектора 3 роти батальйону патрульної поліції у м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Архіпова Володимира Володимировича серії ЕАВ № 1003911 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 21 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції України Національної поліції України ( ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40108646) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) понесені ним витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в іншій частині - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Шуліка