Справа № 298/878/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

17 січня 2020 рокум. Ужгород№ 298/878/19

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Плеханова З.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лютянської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 20.06.019 року звернувся до Великоберезнянського районного суду Закарпатської області із позовом до Лютянської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яким просить на підставі статті 5 ЦПК України, статей 16, 327 ЦК України:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Лютянської сільської ради від 30.03.2007 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення свідоцтва про право власності на будинок № АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та видання свідоцтва на її ім`я.

2.Стягнути судові витрати на користь позивача.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10.07.2019 року відкрито провадження по даній справі на підставі КАСУ.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 грудня 2019 року №857/10637/19 апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10.07.2019 року про відкриття провадження у справі №298/878/19 скасовано та направлено справу для продовження розгляду зі стадії відкриття провадження до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Апеляційний суд у вищевказаній ухвалі зазначив, що надання правової оцінки обставинам з приводу наявності чи відсутності публічно-правового спору у даній категорії справ не належить до повноважень місцевого загального суд як адміністративного і звернув увагу на рішення Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року по справі №826/27224/15, де також наголосила на тому, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Так, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

11 грудня 2019 року, вказана адміністративна справа надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2019 року справу №298/878/19 передано на розгляд судді Плеханова З.Б.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2019 року відповідно до статті 169 КАС України вказану позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви позивачем було усунуто належним чином.

Разом з тим, на підставі поданих позивачем доказів, суддею встановлено, що позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 1 частини 1 статті 4 КАС України надає визначення поняттю «адміністративна справа», у відповідності до якого такою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з дефініцією, наданою в пункті 2 частини 1 статті 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається статтею 19 КАС України. Відповідно до пункту 1 частини першої вказаної статті юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Суддя зазначає, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах публічно-владних управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач звернувся до суду із позовом про оскарження акта органу місцевого самоврядування,а саме рішення виконавчого комітету Лютянської сільської ради від 30.03.2007 року про надання дозволу ОСОБА_2 на виготовлення та надання свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Також відповідачем у позові зазначено ОСОБА_2 , яка на підставі оскаржуваних рішень та свіоцтва пр власності стала власником спірного будинку та яка продала його на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_3 .

Тобто на підставі вказаного вище рішення нерухоме майно, на яке, за його твердженням, він має право, у подальшому права власності набули інші фізичні особи.

Отже, предметом оскарження в даній справі є рішення органу місцевого самоврядування, яке вважається реалізованим, та на підставі якого в подальшому набули право власності інші фізичні особи (майнові права).

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Таким чином, рішення органу місцевої влади у сфері цивільних правовідносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимога про визнання такого акта незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатом його реалізації у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом з приводу порушеного та оспорюваного права, що виникає із цивільних правовідносин, а відтак даний спір не є публічно-правовим.

Ураховуючи, що у даному випадку позовні вимоги звернені на вирішення питання правомірності рішення виконавчого комітету Лютянської сільської ради, на підставі якого виникли майнові права фізичних осіб, то цей спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Вказане встановлено також Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04.05.2016 року № К/800/12053/16 у справі за позовом ОСОБА_1 до Лютянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності, в якій зазначено, що враховуючи те, що фактично між сторонами існує спір про право, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені вимоги повинні бути розглянуті в порядку цивільного судочинства.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 квітня 2019 року по справі №916/2864/17.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У відповідності до ч. 5 ст. 170 КАС України, повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно з вимог ч. 6 ст. 170 КАС України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження в даній адміністративній справі слід відмовити. та розяснює позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Великоберезнянського районного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 19, 170, 171, 243,248 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

1.У відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Лютянської сільської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_2 . ОСОБА_3 про визнання рішення незаконним - відмовити.

2.Роз`яснити позивачу, що дана справа підлягає розгляду загальними судами у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя З.Б.Плеханова