Справа № 120/2161/19-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2161/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

16 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Жорнище" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства "Жорнище" до Управління Держпраці у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2019 року публічне акціонерне товариство Жорнище (далі ПАТ Жорнище) звернулося до суду з позовом до Управління Держпраці у Вінницькій області (далі Управління Держпраці), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову від 28.05.2019 №ВН 1130/209/НП-ФС, відповідно до якої на позивача накладено штраф за створення перешкод у проведенні інспекційного відвідування щодо додержання законодавства про працю шляхом ненадання інформації та документів.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.

Мотивами апеляційної скарги зазначено те, що саме по собі складання посадовими особами Держпраці акта про неможливість проведення інспекційного відвідування через ненадання інформації та документів без фактичного проведення інспектування та без виявлення ознак перешкоджання об`єктом відвідування проведенню інспекційного відвідування, не може вважатись достатньою самостійною підставою для притягнення позивача до відповідальності за абзацом 7 частини другої статті 265 КЗпП України.

Крім того, скаржник послався на те, що Порядком № 509 не передбачено накладення штрафу на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Також апелянт просив звернути увагу, що форма вищезазначеного Акта не затверджена Мінсоцполітики від 18.08.2017 №1338.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник позивача подав заяву про відкладення розгляду справи мотивовану, тим що останній задіяний в іншому судовому засіданні у Вінницькому апеляційному адміністративному суді по справі №127/7945/18.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Як встановлено з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку з зазначенням дати розгляду справи, позивачем отримано 04.12.2019. Тобто, апелянту більш ніж за місяць було відомо про дату розгляду даної справи, а отже останній мав достатньо часу на вжиття заходів щодо забезпечення участі іншого представника у судовому засіданні на вказану дату, а також для завчасного подання заяви про перенесення розгляду справи на іншу дату, однак жодного із вказаних заходів не вжив, а лише в день судового засідання представником подано заяву про його відкладення.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на строки розгляду справи, встановлені ст.309 КАС України, а також відсутність заяви представника позивача про продовження строку розгляду справи, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

У відповідності до вимог ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 24.04.2019 згідно направлення на проведення інспекційного відвідування №1696/04-03 від 15.04.2019, виданого на підставі наказу начальника Управління Держпраці №419-о від 15.04.2019, посадовими особами відповідача у присутності директора ПАТ "Жорнище" Онофрійчука М.С. здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ПАТ "Жорнище" з питань контролю за дотриманням законодавства про працю за адресою: Іллінецький район с. Жорнище вул. Бойка, 17.

За результатами інспекційного відвідування інспекторами Управління Держпраці складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №ВН1130/209/НП від 24.04.2019 у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці, а саме-ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів.

24.04.2019 інспектором праці Товпигою С.Б. винесено вимогу про надання документів №ВН1130/209/ПД, якою, окрім іншого, зупинено строк інспекційного відвідування на 12 днів та зобов`язано директора ПАТ "Жорнище" Онофрійчука М.С. надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування у строк до 09:00 год. 06.05.2019.

Однак, в зазначений термін ОСОБА_1 необхідні документи не надав, в зв`язку з чим 06.05.2019 повторно складено акт №ВН1130/209/НП про неможливість проведення інспекційного відвідування, у якому зазначено, що інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці:

-ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування;

-ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень в яких використовується наймана праця: двері, через які здійснюється доступ до другого поверху двоповерхової адміністративної споруди, розташованої по АДРЕСА_1 , с АДРЕСА_2 , де знаходяться кабінети керівника, бухгалтерії та відділу кадрів зачинені.

-ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію / відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів: письмова вимога про надання документів №ВН1130/209/ПД від 24.04.2019;

-відсутність об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням.

Також в Акті вказано, що з телефонної розмови директор підприємства Онуфрійчук М.С. підтвердив факт отримання акта про неможливість проведення інспекційного відвідування №ВН1130/209/НП та письмової вимоги про надання документів №ВН1130/209/ПД від 24.04.2019 ввечері 03.05.2019 та повідомив, що працівники підприємства 06.05.2019 відзначають поминальний день.

06.05.2019 ОСОБА_2 надав відповідачу заперечення на акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 24.04.2019 №ВН1130/209/НП, у якому вимагав припинення здійснення заходу державного нагляду (контролю) у зв`язку з: з`ясуванням посадовими особами під час здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) питань, інших ніж ті, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такого заходу; використанням посадовими особами органу державного нагляду (контролю) не уніфікованих форм актів.

Рішенням від 16.05.2019 №ВН1130/209/НП-ВС щодо розгляду справи про накладення штрафу призначено розгляд справи на 28.05.2019 на 10:00 годину, про що повідомлено директора ПАТ Жорнище Онуфрічука М.С. телефонограмою 20.05.2019.

Листом від 27.05.2019 №2220/04-04 Управління Держпраці повідомило позивача, що Порядком №295 від 26.04.2017 не передбачено подання зауважень об`єктом відвідування або його уповноваженим представником до акта про неможливість проведення інспекційного відвідування.

28.05.2019 начальником Управління Держпраці винесено постанову №ВН1130/209/НП-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі ста мінімальних заробітних плат, що становить 417300 грн., відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України Про зайнятість населення, частини 3 статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2013 №509 та на підставі абзацу 7 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При винесенні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи спірну постанову, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Згідно зі ст. 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Відповідно до ст.4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці.

Пунктом 1 вказаного Положення визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

У пункті 7 Положення зазначено, що здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Підпунктами 5, 10 пункту 4 Положення про Головне управління Держпраці у Вінницькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03 серпня 2018 року № 84 встановлено, що Головне управління Держпраці Вінницькій області для виконання покладених на нього завдань має право: проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, нагляд та контроль за дотриманням якого віднесено до повноважень Управління Держпраці; одержувати від роботодавців і посадових осіб письмові чи усні пояснення, висновки про результати проведення експертних обстежень, аудитів, матеріали та інформацію з відповідних питань, звіти про рівень і стан виконання профілактичної роботи, причини порушень законодавства та про вжиття заходів для їх усунення.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Порядок № 295).

Отже, процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначено Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017р. №295 (зі змінами та доповненнями), відповідно до п.2 якого державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, у тому числі, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин). Теж саме зазначено в пп.2.2.1 Положення про департамент аналітики та контролю Одеської міської ради.

Зазначені форми здійснення контролю за дотриманням законодавства про працю проводяться з підстав, передбачених пунктом 5 Порядку №295.

Відповідно до п. 5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів про: невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності; факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень; факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом; роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника; Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України Про відпустки); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно ч. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Положеннями зазначеного вище пункту штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громадами.

П.п. 3, 4, 8, 9, 11 Порядку № 295 врегульовано, що інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад, посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці

Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.

Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно,без попереднього повідомлення, серед іншого, мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги, наодинці або в присутності свідків ставити керівнику та працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні або письмові пояснення.

Водночас у п. 16 Порядку № 295 міститься посилання, що у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.

Відповідно до п. 18 Порядку № 295, у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

Згідно статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», що ратифікована Законом України № 1985-ІV від 08 вересня 2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: а) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та с) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: і) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; іі) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; ііі) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; іv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

Тобто, Конвенція визначає безумовне дискреційне повноваження інспектора самостійно приймати рішення щодо необхідності проведення інспектування того чи іншого роботодавця для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

В даному випадку таким нормативно-правовим актом є Порядок № 295, до якого відсилає стаття 259 Кодексу законів про працю України, що визначає порядок проведення контролю за дотриманням законодавства про працю.

Пунктом 8 Порядку № 295 передбачена можливість неповідомлення об`єкта контролю про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин у разі, якщо таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідування.

Обрання способу здійснення заходу контролю входить до дискреційних повноважень відповідача, здійснюється виходячи з предмету перевірки та визначається в прийнятому керівником органу контролю рішенні.

При цьому, відповідач, як уповноважений орган держави на здійснення заходу контролю має право на самостійне визначення переліку питань, необхідних йому для реалізації наявних повноважень, отримувати із зазначених питань усні та письмові пояснення, які є предметом інспекційного відвідування. Через ненадання роботодавцем згоди на отримання від його працівників пояснень, відповідач не реалізував наявне в нього повноваження, що є створенням перешкод у проведенні перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення інспекційного відвідування ПАТ "Жорнище" слугувало прийняття керівником Управління Держпраці наказу від 15.04.2019 №419-О. та направлення від 15.04.2019 №1696-04-03.

При невдалій спробі проведення інспекційного відвідування підприємства, посадовою особою відповідача, двічі виносились письмові вимоги про надання керівником ПАТ "Жорнище" документів, які останнім не виконувались, що не заперечується останнім.

Ненадання витребовуваних документів слугувало підставою для складення акту про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Отже, вчинення позивачем при здійсненні уповноваженими особами відповідача інспекційного відвідування перешкод, що полягали у ненаданні документів на виконання вимоги та що в подальшому призвело до неможливості провести захід контролю, є підставою для застосування до останнього штрафних санкцій, передбачених статтею 265 Кодексу законів про працю України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року у справі №200/11885/18-а (провадження №К/9901/15081/19).

Щодо посилань позивача на ту обставину, що його не було завчасно повідомлено про проведення інспекційного відвідування, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно з п. 8 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Отже, у відповідача відсутній беззаперечний обов`язок повідомляти об`єкта відвідування заздалегідь до проведення такого відвідування. Зазначене правило є логічним, оскільки сенс інспекційного відвідування у багатьох випадках і полягає у раптовості та несподіваності перевірки, завдяки чому і можливо виявити певні порушення законодавства про працю, зокрема і фактичний допуск особи до роботи без укладення трудового договору.

Стосовно доводів позивача відносно того, що форма Акта про неможливість проведення інспекційного відвідування не затверджена на законодавчому рівні, колегія суддів вказує на таке.

Пунктами 19, 20 Порядку №295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Пунктом 4 Порядку 295 встановлено, що порядок складення та форми акту, припису визначаються Мінсоцполітики.

Вищезазначені форми документів затверджені Наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017р. №1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення та працевлаштування інвалідів».

При дослідженні Акта №ВН1130/209/НП від 06.05.2019 року, колегією суддів з`ясовано, що останній повністю відповідає змісту і формі документів, затверджених Наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 р. № 1338 «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення та працевлаштування інвалідів». Будь-яких суттєвих порушень, які мають значення для опису і документування порушення у заповненні акта інспекційного відвідування інспектором праці не допущено та судом не встановлено.

Колегія суддів вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що штраф може бути накладено начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками лише на підставі документів, вичерпний перелік, яких передбачено п.2 Порядку №509 оскільки підставою для застосування штрафних санкцій передбачених ст.265 КЗпП України є підтвердження факту вчинення особою, відносно якої здійснюється інспекційне відвідування, перешкод у здійсненні уповноваженими особами такого відвідування.

В даному випадку акт №ВН1130/209/НП від 06.05.2019 року є документом, що підтверджує факт вчинення керівником ТОВ "Жорнище" перешкод у здійсненні інспекційного відвідування, що полягає у ненаданні на вимогу посадової особи відповідача надати необхідні документи, а не документом на підставі якого на позивача накладено штраф.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова від 28.05.2019 №ВН1130/209/НП-ФС відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач при її прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 243, 304, 309, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Жорнище" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.