Справа № 640/23946/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
11 січня 2020 року м. Київ № 640/23946/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та клопотання про залишення позову без розгляду
за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доГенерального штабу Збройних Сил України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, 6) Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України (04119, м.Київ, вулиця Дегтярівська, 28-А)
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України в якому просив : Визнати протиправними бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування мені грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14 вересня 2017 року. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати мені грошову компенсацію невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2014. 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14 вересня 2017 року та надати встановленим порядком до фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Визнати протиправними бездіяльність Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати мені грошової компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2014. 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14 вересня 2017 року. Зобов`язати Генеральний штаб Збройних Сил України нарахувати та виплатити мені грошову компенсацію невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2014, 2015, 2016, 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 14 вересня 2017 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/23946/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

На адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідачем зазначено, що про існування порушеного права позивач повинен був дізнатися 14.09.2017 року, в день виключення із списків особового складу та посилається на те, що ОСОБА_1 пропущений шестимісячний строк звернення до суду.

Вирішуючи по суті відповідне клопотання представника відповідача, суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 11.10.2019 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про здійснення нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2014, 2015, 2016 та 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 14 вересня 2017 року.

28.10.2019 року було надано відповідь позивачу, у якій зазначається, що військова частина НОМЕР_1 не має правового статусу юридичної особи, а відповідно власного фінансового органу та посилається на те, що нарахування та виплата грошового забезпечення( в тому числі нарахування та виплата грошової компенсації за невикористану відпустку) інших соціальних виплат особовому складу проводить фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, на фінансовому забезпеченні якого перебуває військова частина НОМЕР_1 .

05 листопада 2019 року позивач повторно звернувся з заявою про виплату грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій.

14.11.2019 року була надана відповідь, в якій зазначається, що у Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України немає законних підстав для нарахування та виплати останньому грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки, передбаченої учасникам бойових дій, у зв`язку з припиненням права на одержання зазначеної додаткової відпустки військовослужбовцям на час дії особливого періоду.

Суд відзначає, що нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

За ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно пп. 2 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За таких обставин, на думку суду, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (нижче - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (в тексті Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 240, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Суддя А.Б. Федорчук