Справа № 300/1809/19
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 рокуЛьвів№ 857/13112/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Коваля Р.Й.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Чуприна О.В.) ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м.Івано-Франківську 06 листопада 2019 року у справі №300/1809/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

02.09.2019 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, просив: визнати незаконним та скасувати рішення комісії Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області №3 від 27.06.2019 щодо надання одноразової грошової допомоги на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію»; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності від 07.06.2019, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію», з дотриманням Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого Наказом МВС України №4 від 11.01.2016 та затвердити висновок, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію».

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при розгляді питання з приводу призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не взяв до уваги всі подані позивачем документи, необхідні для призначення допомоги, в тому числі відомості, зазначені у таких документах. Суд першої інстанції вказав, що всі подані позивачем документи для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності містять відомості про нещасний випадок, який трапився 19.09.2006, за наслідками отримання якого був травмований ОСОБА_1 , а сама подія є такою, яка сталася «в період проходження служби при виконанні службових обов`язків».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскільки позивач під час перебування на робочому місці отримав травму у зв`язку з несподіваним падінням верхньої частини шафи на голову позивача, відповідно отримана ним травма виникла внаслідок нещасного випадку непов`язаного з виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, що, на переконання скаржника, є основною кваліфікацією для визначення розміру одноразової грошової допомоги згідно з підпунктом 3 пункту 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», що не враховано судом першої інстанції. Вказує, що скаржником дотримано вимог законодавства при визначені суми одноразової грошової допомоги, виплаченої позивачу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в силу приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дійшов висновку про можливість розглядати справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.08.1999 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, а з 07.11.2015 по 04.04.2019 у Головному управлінні Національної поліції в Івано-Франківській області.

Згідно з Довідкою ГУ МВС України у Луганській області від 11.02.2015 №ВДЗ/2333/А ОСОБА_1 в період з 18.01.2015 по 15.02.2015 безпосередньо брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області (а.с.16).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 від 18.08.2015, ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а.с.17).

Відповідно до витягу з наказу від 21.03.2019 за №101 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 (спеціальний жетон 0094625), старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, звільнено зі служби в поліції з 04.04.2019 відповідно до підпункту 2 (через хворобу) пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.15).

07.06.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області із заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності, в якій просив провести виплату вказаної допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності від травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків, долучивши відповідні документи (а.с.32).

Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського від 27.06.2019 №3 комісія, розглянувши заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі чи втрати працездатності від 07.06.2019, підтвердила законність виплати одноразової грошової допомоги на підставі підпункту 4 пункту 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» (підстава : п/п. 4 п.1 ст.97 ЗУ «Про Національну поліцію») (а.с.48).

05.08.2019 Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області видано наказ №209 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 призначено виплату одноразової грошової допомоги (підстава: рішення комісії) (а.с.49).

Вважаючи прийняття Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області рішення про надання одноразової грошової допомоги на підставі пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» неправомірним, ОСОБА_1 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, який набрав чинності 07 листопада 2015 року, в редакції чинній на час встановлення інвалідності позивачу, (далі - Закон № 580-VIII) відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону № 580-VIII застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності, щонайменше, трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): інвалідність повинна наступити внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції; інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним з виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 19 вересня 2018 року (справа № 373/1188/16-а), від 20 вересня 2018 року (справа №296/9456/16-а), від 01 листопада 2018 року (справа № 822/3788/17), від 22 січня 2019 року (справа №2340/2663/18), від 20 березня 2019 року (справа № 823/1924/18), від 15 квітня 2019 року (справа №823/1798/18).

Водночас, пунктом 4 частини 1 статті 97 Закону №580-VIII підставою призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського встановлено визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Статтею 99 Закону №580-VIII визначено розміри одноразової грошової допомоги, зокрема, у випадку встановлення інвалідності ІІІ групи, внаслідок причин зазначених у пункті 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, тоді як у випадку встановлення інвалідності ІІІ групи, внаслідок причин зазначених у пункті 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII - 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Передумовою виплати позивачу одноразової грошової допомоги є дотримання певної процедури та послідовності.

Згідно з статтею 100 Закону № 580-VIII визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII та з метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, Наказом Міністерства Внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, який набрав чинність з 23.02.2016 (далі - Порядок №4).

Підпунктом 2 пункту 4 Розділу 1 Порядку №4 до випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога (ОГД) у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, віднесено загибель (смерть), інвалідність чи втрата працездатності поліцейського під час виконання службових обов`язків (пункти 3, 5 частини першої статті 97 Закону) - випадок, пов`язаний із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 у разі встановлення поліцейському інвалідності днем виникнення права на отримання ОГД є дата з якої встановлено інвалідність, що зазначена в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії, у разі відсутності дати з якої встановлено інвалідність - дата видачі довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби) (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку № 4).

В межах спірних правовідносин правові причини звільнення позивача зі служби, а також період встановлення інвалідності, що є одними з обов`язкових умов для виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, учасниками справи не оскаржуються.

Разом з тим, відповідач при призначенні позивачу одноразової грошової допомоги дійшов висновку, що останній має право на отримання даної соціальної виплати відповідно до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Згідно з розрахунком виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності поліцейському ОСОБА_1 , такий розрахунок проведено відповідно до частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», свідоцтва про хворобу від 22.02.2019 за №41 Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області», виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.06.2019 серії 12 ААВ за №166979 (а.с.64).

Розрахунком визначено виплату позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 134 470,00 гривень, що становить 70 розмірів прожиткового мінімуму (підпункт «в» пункту 4 частини 1 статті 99 Закону України «Про Національну поліцію»).

Вказаний розрахунок містить «примітку», в якій зазначено, що «травма у позивача виникла внаслідок нещасного випадку на робочому місці не пов`язана з виконанням повноважень та основних завдань поліції чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що пунктом 5 Розділу ІІІ Порядку №4 встановлено перелік документів, які подає поліцейський для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності.

Відповідно до пункту 7 Розділу ІІІ Порядку №4 при прийманні матеріалів особа, що приймає документи зобов`язана перевірити оформлення заяви та поданих до неї документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та іншим документам, що засвідчують особу. Підрозділи, служби, інші фахівці, зазначені у пункті 1 розділу ІІІ, що беруть участь у формуванні пакета документів для призначення та виплати ОГД, у разі необхідності, для перевірки даних або достовірності інформації, наданих особою, мають право, в установленому порядку звертатися за місцем отримання відповідних документів.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 24.04.2019 встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку із травмою, пов`язаною з виконанням службових обов`язків (ступінь втрати професійної працездатності 30%), що підтверджено випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією і довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 05.06.2019 серії 12 ААВ за №166979, а також довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 05.06.2019 серії АГ №0024031, копії яких долучено до матеріалів справи (а.с.28-29, 30, 31-32).

Відповідно до висновку від 19.12.2016, затвердженого головою Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області, складеного за результатами проведення службового розслідування по факту отримання травми 19.09.2006 оперуповноваженим в особливо важливих справах відділу по боротьбі з відмиванням коштів в управлінні по боротьбі з організованої злочинністю ОСОБА_1 , травма отримана позивачем 19.09.2006 у період проходження служби, при виконанні службових обов`язків (а.с.35-38).

Згідно з актом про нещасний випадок (у тому числі поранення) за №1 форми Н-1*, затвердженим головою Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області 19.02.2016, нещасний випадок, який мав місце з ОСОБА_1 19.09.2006 близько 17 год. 00 хв. є таким, що стався в період проходження служби під час виконання службових обов`язків (а.с.39-42).

Відповідно до висновку, зазначеного в акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) від 19.09.2006 форми Н-5*, нещасний випадок, що трапився 19.09.2006, в ході якого був травмований ОСОБА_1 , слід вважати таким, який стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а.с.43-46).

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки провідного спеціаліста з державного нагляду за охороною праці ВКБ ПБ та ДНОП УЛМТЗ Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області висновок комісії з розслідування про те, що нещасний випадок, який стався 19.09.2006 з ОСОБА_1 в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, відповідає обставинам події (а.с.47).

Вказані документи подані позивачем разом з заявою (рапортом) від 07.06.2019, що відповідач не заперечує.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №4 формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у органах поліції, навчальних закладах здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) органів поліції та навчальних закладів, а також фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

СДНОП визначають обставини настання події та відповідають за правильність кваліфікації нещасних випадків, які призвели до втрати працездатності, згідно із законодавством України.

ВЛК відповідають за перевірку матеріалів на відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хвороб, отриманих під час проходження служби, згідно із законодавством України.

Підрозділи кадрового забезпечення відповідають за достовірність інформації про періоди служби даним з особової справи та правильність визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України.

Фінансові підрозділи відповідають за правильність обчислення та перерахування до установ банку ОГД згідно з реквізитами, зазначеними в заяві (рапорті) особою, яка має право на цю виплату, згідно із законодавством України.

Керівники органів поліції, навчальних закладів відповідають за правильність призначення сум ОГД, згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, визначення групи інвалідності, причини і часу її настання, професії, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступеню втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків віднесено до обов`язків міських, міжрайонних, районних медико-соціальних експертних комісій.

У поданій заяві позивач просив провести виплату одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII, однак в подальшому у вказану заяву внесено виправлення та змінено підставу для виплати грошової допомоги - пункт 4 частини 1 статті 97 Закону № 580-VIII.

Як встановлено судом першої інстанції такі виправлення внесені заступником начальника УКЗ начальником ВКПС Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області капітаном поліції Куцою Надією Василівною (а.с.32).

Відповідно до пункту 6 Розділу ІІІ Порядку №4 графа «Відмітка кадрового підрозділу» на заяві (рапорті) заповнюється підрозділом кадрового забезпечення органу поліції, навчального закладу засвідчується підписом керівника цього підрозділу та скріплюється відповідною печаткою.

Згідно з пунктами 1, 3 Розділу VІ Порядку №4 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 5 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою (додаток 2). У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови.

Враховуючи те, що положеннями Порядку №4 закріплено чіткий алгоритм дій щодо оформлення документів для виплати ОГД, призначення та виплати такої, тоді як визначення групи інвалідності та причин настання такої віднесено до компетенції районних медико-соціальних експертних комісій, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач при розгляді питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги повинен виходити з відомостей зазначених у поданих позивачем документах та не вправі самостійно змінювати причини встановлення інвалідності.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що всі подані позивачем документи для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із втратою працездатності містять відомості про нещасний випадок, який трапився 19.09.2006, за наслідками отримання якого був травмований позивач, а сама подія є такою, яка сталася «в період проходження служби при виконанні службових обов`язків».

При цьому, правильність кваліфікації нещасного випадку, який призвів до втрати працездатності позивача, із визначенням - «в період проходження служби при виконанні службових обов`язків», лежить саме на посадових особах Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області.

Рішення МСЕК щодо встановлення позивачу групи інвалідності із зазначенням іншої причини інвалідності, достовірні дані про скасування, відміну чи зміну висновків та/або заключень в цілому (в окремих їх частинах), визначених у відношенні до позивача вказаними вище органами та установами, які подані разом із заявою 07.06.2019, в матеріалах справи відсутні.

В свою чергу, ставлячи під сумнів правильність визначення обставин настання події, кваліфікації нещасного випадку, що трапився із позивачем, який призвів до втрати працездатності, а також відповідність діагнозу, за яким установлено втрату працездатності, переліку хворіб, отриманих під час проходження служби, і їх пов`язаності саме із виконанням службових обов`язків, відповідач не був позбавлений можливості перевірити достовірність правильності визначення випадків для виплати грошової допомоги, згідно із законодавством України, звернутись за місцем отримання (видання) поданих позивачем документів для перевірки достовірності внесених до них інформації, до таких органів та установ як Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» та Івано-Франківського бюро медико-соціальної експертизи, однак вказаною можливістю відповідач не скористався.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що представлені відповідачем докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що оскаржуване рішення про виплату одноразової грошової допомоги є правомірним, прийнятим обґрунтовано, з дотриманням норм чинного законодавства, а позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення.

В силу приписів частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги на підставі пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію», на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі №300/1809/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Н. М. Судова-Хомюк
Р. Й. Коваль