Справа № 460/3511/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Рівне №460/3511/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування пенсії по інвалідності, пов`язаній з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11; зобов`язати відповідача здійснити відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11 перерахунок пенсії по інвалідності, пов`язаній з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням прожиткового мінімуму за кожний відповідний період, вказаний у судових рішеннях.

Заяви по суті справи.

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11 зобов`язано орган Пенсійного фонду нарахувати та виплатити пенсію відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, позивач вважає, що рішення виконано не у відповідності до вимог законодавства, оскільки, на її думку, відповідач не враховував при розрахунку пенсії прожитковий мінімум для непрацездатних громадян. З огляду на наведене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відзиву на позовну заяву не подало.

Ухвалою суду від 16.12.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог статті 263 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується копією посвідчення Серії НОМЕР_1 , виданого 12.09.1994 (а.с.24).

Відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано противоправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 визначених статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 20 листопада 2010 року по 29 квітня 2011 року включно. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі нарахувати та виплатити ОСОБА_1 визначені статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсію для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 20 листопада 2010 року по 29 квітня 2011 року включно з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у цій справі апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Сарненського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2011 року змінено, виключивши із резолютивної частини вказівку на кінцеву дату, по яку слід нараховувати та стягувати виплати ОСОБА_1 , зазначивши, що виплати слід проводити до настання передбачених законодавством підстав для припинення виплати допомоги особисто позивачу, або до зміни законодавства, що регулює вказані виплати. В решті постанову залишено без змін. Апеляційну скаргу УПФУ в Сарненському районі Рівненської області залишено без задоволення.

На виконання судових рішень на рахунок позивача 26.06.2019 було перераховано пенсію в розмірі 44169 грн. 38 коп.

На заяву позивача відповідач 18.07.2019 надав відповідь, в якій вказав, що на виконання вказаних судових рішень нарахував пенсію по інвалідності з розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком, а також щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, тобто прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, за період з 20.11.2010 по 29.04.2011. Розрахунок пенсії проводився із застосуванням прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян на періоди винесення рішення суду (а.с.10).

Позивач не погоджуючись з розрахунком, зазначає, що відповідачем не були застосовані прожиткові мінімуми, оскільки розмір пенсії в наступних місяцях був меншим від нарахованої в попередніх місяцях.

Таким чином, позивач вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснило неправильний перерахунок пенсії на підставі судового рішення відповідно до статей50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Аналізуючи дії та рішення відповідача у спірних правовідносинах, судом встановлено, що вони вчинені на виконання постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11.

Властивістю будь-якого юридичного процесу є стадійність, тобто структурно обумовлена послідовність процесуальних дій. Проходження справи в адміністративному суді теж має стадійний характер.

Зокрема, можна виділити наступні стадії адміністративного судочинства:

1) звернення з адміністративним позовом і відкриття провадження в адміністративній справі;

2) підготовче провадження;

3) судовий розгляд та ухвалення судового рішення;

4) перегляд судового рішення (апеляційний порядок; касаційний порядок; перегляд рішення Верховним Судом України; за нововиявленими, виключними обставинами);

5) виконання судового рішення.

Розділом IV КАС України визначені процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Так, у відповідності до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, набрання рішенням суду законної сили породжує певні правові наслідки, а саме: вирішується спір між сторонами, судове рішення стає загальнообов`язковим, незмінним та остаточним і може бути виконане примусово.

Згідно зі статтею 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення. Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 вказаної статті).

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 5 вказаної статті).

Частиною 1 статті 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина 8 вказаної статті).

Також, статтею 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, наведеними нормами чинного процесуального законодавства визначено особливий процесуальний порядок оскарження дій та рішень, вчинених на виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення (неналежне виконання), ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням (виконанням) судового рішення в цій справі.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження (п.33 постанови Верховного Суду від 27.11.2018 №520/11829/17 (№К/9901/51263/18)).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що подала позовну заяву, в якій просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування пенсії по інвалідності, пов`язаній з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11; зобов`язати відповідача здійснити відповідно до постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11 перерахунок пенсії по інвалідності, пов`язаній з Чорнобильською катастрофою, та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням прожиткового мінімуму за кожний відповідний період, вказаний у судових рішеннях.

Предметом даного спору є виконання судового рішення, як вважає позивач, не у відповідності до вимог законодавства, з порушенням розрахунку пенсії.

Таким чином, всупереч зазначених норм, позивач звернувся до суду із позовною заявою у загальному порядку, в якій фактично оскаржує дії відповідача щодо виконання судового рішення - постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві, а саме щодо розрахунку (виплати) відповідачем на виконання рішення суду пенсії фактично зводяться до незгоди позивача з діями (бездіяльністю) відповідача при виконанні судового рішення, в той час як оцінка діям (бездіяльності) відповідача, вчиненим на виконання судового рішення, надається судом при розгляді заяви, поданої відповідно до статті 383 КАС України.

Суд зазначає, що між позивачем і відповідачем існують правовідносини щодо виплати перерахованої суми пенсії на виконання рішення суду.

У свою чергу невиконання чи неналежне виконання судового рішення є підставою для звернення позивача до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, яка регулює визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, а не для звернення до суду з новим позовом у загальному порядку.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним, при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення в іншій справі. Суд не вправі зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки це призведе до порушення принципу поваги до остаточного судового рішення та

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відтак, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення, ухваленого постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 12.10.2011 у справі №1718/2-а-1117/11 та постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2012 у справі №1718/2-а-1117/11, порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до такого суду в порядку статті 383 КАС України, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України - відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15 січня 2020 року.

Суддя Недашківська К.М.