Справа № 240/10167/19
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10167/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева Марія Сергіївна

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

15 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року (прийняте у м. Житомир) у справі за адміністративним позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - позивач) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач 27.08.2019 звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправними дії відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та скасувати постанову від 15.08.2019 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 130,00 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що рішення суду було виконано добровільно управлінням до відкриття виконавчого провадження, тому, примусові дії виконавцем не вчинялися.

Правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

15.01.2019 до суду надійшло клопотання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про відкладення розгляду справи та розгляд справи в режимі відеоконференції у зв`язку з перебуванням представників позивача в інших судових засіданнях.

Проте, суд зазначає, що наведені представником позивача обставини не є підставою для відкладення розгляду справи, при цьому суд враховує, що в матеріалах справи достатньо доказів для повного дослідження обставин справи та прийняття законного рішення у справі без участі сторін в порядку письмового провадження.

Крім того, статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та встановлено скорочені терміни для розгляду даної категорії справ, а тому клопотання представника позивача про відкладення судового розгляду справи та проведення розгляду справи в режимі відеоконференції задоволенню не підлягає.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

20.02.2019 рішенням Житомирського окружного адміністративного суду по справі 240/2660/18 визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні дозволу ОСОБА_1 на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером : 01: 000: 0169 для сінокосіння, з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яка розташована на території Попільнянського району Житомирської області, викладену у листі від 29.05.2018 №Г-4360/0-2946/0/22-18.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером : 01: 000: 0169 для сінокосіння, з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яка розташована на території Попільнянського району Житомирської області, за результатами якого прийняти рішення із врахуванням положень статті 123 Земельного кодексу України.

Рішення суду набрало законної сили 22.04.2019.

На виконання судового рішення видано виконавчий лист №240/2660/18 від 26.07.2019.

01.08.2019 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області відкрито виконавче провадження ВП№59698823 з примусового виконання виконавчого листа №240/2660/18 від 26.07.2019 про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером : 01: 000: 0169 для сінокосіння, з послідуючою передачею в оренду терміном на 49 років, яка розташована на території Попільнянського району Житомирської області, за результатами якого прийняти рішення із врахуванням положень статті 123 Земельного кодексу України.

У постанові встановлено строк для добровільного виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

15.08.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області винесено постанову ВП№59698823 про стягнення витрат виконавчого провадження, якою постановлено стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області витрати виконавчого провадження в сумі 130,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки боржником не повідомлено у встановлений законом строк про виконання судового рішення державного виконавця водночас, таке рішення виконано не у повному обсязі та виконавче провадження на даний час не закінчено, то постанова про стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 130,00 грн. винесена правомірно.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII вказано, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 18 Закону №1404-VІІІ передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1404-VІІІ, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтею 42 Закону №1404-VІІІ вказано, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Пунктом 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень , затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5)вказано, що витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Розмір та види витрат виконавчого провадження затверджено наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5.

Так, видами витрат виконавчого провадження є: виготовлення документів виконавчого провадження; пересилання документів виконавчого провадження; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій; послуги поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; послуги перевезення, зберігання арештованого майна, у тому числі транспортування і зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику чи стоянці; банківські послуги при операціях з іноземною валютою; сплата судового збору; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження; інші витрати виконавчого провадження, здійснені під час проведення виконавчих дій.

Таким чином, витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій, що компенсуються за рахунок боржника.

Згідно матеріалів справи, копію постанови від 01.08.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП№59698823 Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській отримано 05.08.2019, тобто у разі виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження Головне управління Держгеокадастру повинно було не пізніше 06.08.2019 повідомити про це орган ДВС.

13.08.2018 до відділу примусового виконання надійшов лист від 12.08.2019 №11-06-0.62-5256/19, в якому Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області просило закінчити виконавче провадження на підставні п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VІІІ, як такого, що був виконаний 13.05.2019 до відкриття виконавчого провадження.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом строк не повідомив державного виконавця про виконання судового рішення, у зв`язку з чим, 15.08.2019 винесена постанова державного виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 130,00 грн.

Крім того, суд першої інстації вірно вказав, що з наданої позивачем відповіді вбачається, що рішення суду у повному обсязі не виконано, оскільки позивачу повторно відмовлено у задоволенні клопотання листом, натомість виконавчий лист містить вимогу - "прийняти рішення із вархуванням положень статті 123 ЗК України".

За таких обставин, враховуючи, що боржником не повідомлено у встановлений законом строк про виконання судового рішення державного виконавця, при цьому, останнім встановлено, що таке виконано не у повному обсязі, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що відповідач мав усі правові підстави для стягнення витрат виконавчого провадження, а тому діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 272, 328, 329 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.