Справа № 480/4511/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р. Справа № 480/4511/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Конотопської міської Ради Конотопської міської Ради щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Конотопської міської Ради Конотопської міської Ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни відповідно до діючого законодавства України.

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом II групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. В липні 2019 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Конотопської міської Ради із заявою про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни. Проте листом № 09-03/2498 від 01.08.2019 року позивачу було відмовлено у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, оскільки у особовій справі відсутні документи про підтвердження перебування у військових формуваннях на час виконання обов`язків по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Позивач вважає дане рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.

На виконання зазначеної ухвали представником відповідача подано до суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зокрема зазначивши, що так, в липні 2019 до управління соціального захисту населення Конотопської міської ради надійшло звернення від ОСОБА_1 про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видачу відповідного посвідчення. Проте позивач не надав до управління документи, що підтверджують факт залучення його до формувань Цивільної оборони для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Лише були надані документи про те, що ОСОБА_1 був працівником ДП "Спеціалізований будівельно-монтажний поїзд по водопостачанню № 95» ВАТ ТБ "Трест Південтранстехмонтаж», та брав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у 1987-1989 роках. Це також спростовує факт входження позивача у ті часи до складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу PCP, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань. А відтак управління соціального захисту населення Конотопської міської ради діяло в межах вимог, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 12.04.2019 року Сумською облдержадміністрацією та інвалідом II групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії № 40 від 01.10.2009 року (а.с. 8, 12).

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради із заявою від 29.07.2019 року про встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни (а.с. 23).

Листом від 01.08.2019 року Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради повідомило позивача, що згідно наявних документів у особовій справі ОСОБА_1 по встановленню статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, підстави для встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відсутні (а.с. 16).

Не погодившись з даним рішенням Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради. позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до інвалідів війни належать інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Згідно з пунктом 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків інвалідів війни, "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 - 1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988 - 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника Цивільної оборони СРСР від 06 червня 1975 року № 90 та Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Судом встановлено, що позивач, є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії та інвалідом II групи по захворюванням, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 12.04.2019 року Сумською облдержадміністрацією та експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії № 40 від 01.10.2009 року (а.с. 8, 12).

Зазначені обставини свідчать про те, що на позивача як на особу, яка брала участь в ліквідації наслідків внаслідок Чорнобильської катастрофи поширюються пільги, гарантії і компенсації, передбачені Законом України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Водночас, для набуття статусу інваліда війни, з підстав, встановлених пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», окрім як факту настання в особи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зазначений Закон містить також умову, щоб така особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженнями керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

Положенням про Цивільну оборону СРСР, затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18 березня 1976 року № 1111, та Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР, затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року № 90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів по ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 20 грудня 2019 року по справі №315/594/15-а(2-а/315/29/15) (адміністративне провадження №К/9901/13729/18).

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що документи, які позивач долучив до позовної заяви, а саме: посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 12.04.2019 року Сумською облдержадміністрацією; експертного висновку, Центральної міжвідомчої експертної комісії № 40 від 01.10.2009 року; наказ по Водрем-95 треста "Південтранстехмонтаж" від 12.08.1987 року № 187-ад; лист Мінчернобиль України від 08.12.1992 року № 324; довідка № 109 (дату не можливо встановити із-за неякісної копії), належним чином підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивач суду не надав. Крім того суду не було надано доказів того, що разом із заявою, позивачем надавалися Управлінню соціального захисту населення Конотопської міської ради документи, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони. Ця обставина є істотною, позаяк в протилежному випадку статус інваліда війни (на підставі пункту 9 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») поширюватиметься на всіх, хто належать до категорії осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС і її наслідків і відповідно мають статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (підпункт 1 частини першої статті 9 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що оскільки Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради обмежено у своїй діяльності рамками, встановленими законом, а саме пунктом 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який для встановлення статусу інваліда війни вимагає надання доказів залучення осіб, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, до складу формувань цивільної оборони, а таких доказів не було надано, в Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради були відсутні законодавчі приводи для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення йому статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, а відтак позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Конотопської міської ради про визнання протиправними дії Управління соціального захисту населення Конотопської міської Ради Конотопської міської Ради щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу інваліда війни та зобов`язання Управління соціального захисту населення Конотопської міської Ради Конотопської міської Ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни та видати посвідчення інваліда війни відповідно до діючого законодавства України - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек