Справа № 200/14061/19-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2020 р. Справа№200/14061/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 05.11.2019 року № 0-0541, яким їй визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в сумі 35 033,43 грн.

Позов обґрунтовувала наступним:

- оскаржене податкове повідомлення-рішення складено 05.11.2019 року та отримано нею лише 16.11.2019 року, чим порушено п. 266.7.2 ст. 266 Податкового кодексу України, згідно з яким таке податкове повідомлення-рішення надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком);

- в розрахунку податкового зобов`язання відсутня інформація про адресу місцезнаходження об`єктів оподаткування; крім того, відсутня інформація, яка ідентифікує об`єкт оподаткування, згідно з довідником типів об`єктів оподаткування ДФС України.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що у базі ІС «Податковий блок» розміщена інформація про наявність у власності позивача нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 941,0 кв.м. Тому відповідно до Податкового кодексу України позивачу обчислено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, та сформовано оскаржене податкове повідомлення-рішення, яке 15.11.2019 року надіслано їй по пошті з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. З метою захисту інтересів держави просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач додатково подав письмові пояснення,в яких зазначав, що відповідно до п. 18 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України першим базовим податковим (звітним) періодом для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для фізичних осіб є 2013 рік. Також Податковим кодексом зазначено, що у 2013 році контролюючі органи не нараховують податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичним особам - платникам податку, і цей податок фізичними особами не сплачувався (Закон України від 27 березня 2014 року № 1166 - VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні»). Таким чином, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , нараховувався у 2019 році за період 2018 рік згідно з рішенням Андріївської сільської ради від 19.06.2017 року № 7/24-387, оскільки Андріївська сільська рада та Сергіївська сільська рада винесли рішення про об`єднання в територіальну громаду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нежитлової нерухомості (нежитлові будівлі), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 941,0 кв. м; дата державної реєстрації права власності - 19.12.2011 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, зокрема Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ( ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) станом на 17.01.2020 року (день розгляду судом даної адміністративної справи) та не заперечуються позивачем.

Головним управлінням ДПС у Донецькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 05.11.2019 року № 0-0541, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік в сумі 35033,43 грн.

Вказане податкове повідомлення рішення винесено виходячи з наявної у контролюючому органі інформації про вказане нерухоме майно позивача, відмінне від земельної ділянки, яка міститься у базі податкового органу - ІС «Податковий блок» («Реєстр платників податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки), та ставок податку для об`єктів такої нежитлової нерухомості, що встановлені рішенням Андріївської сільської ради Слов`янського району Донецької області від 19.06.2017 року № 7/24-387.

Судом також встановлено, що Андріївська сільська рада (с. Андріївка Слов`янського р-ну Донецької обл.) є радою об`єднаних територіальних громад, в тому числі села Сергіївка Слов`янського р-ну Донецької обл.

Рішенням Андріївської сільської ради від 19.06.2017 року № 7/24-387 затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у новій редакції з 01.01.2018 року, яким встановлено ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб у розмірі 1 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. м бази оподаткування.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - з 1 січня у розмірі 3723 грн.

Тобто, ставка податку на нежитлову нерухомість на території Андріївської сільської ради (як ради об`єднаних територіальних громад) за 1 кв. м в грошовому виразі становила: 3723 x 1 % = 37,23 грн.

Виходячи з наведеного контролюючим органом податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості», за 2018 рік за об`єкт нежитлової нерухомості позивача загальною площею 941,0 кв. м розраховано в сумі 35033,43 грн. (тобто, 941,0 кв. м х 37,23 грн. = 35033,43 грн.).

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Питання податку на майно врегульовано розд. ХІІ Податкового кодексу України (ст.ст. 165- 289 Кодексу).

Питання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано ст. 266 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 266.1.1 та 266.2.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п.266.3 ст. 266 вказаного Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 вказаного Кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 266.7 ст. 266 вказаного Кодексу встановлено порядок обчислення суми податку.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 вказаного Кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 вказаного Кодексу контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

До податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.9.1 п. 266.9 ст. 266 Кодексу визначено, що податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266.10 вказаного Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

При цьому відповідно до пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 вказаного Кодексу у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 вказаного Кодексу).

Отже фізичні особи згідно з пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 Податкового кодексу України звільняються лише від відповідальності, передбаченої цим Кодексом, за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (тобто, звільняються, зокрема, від фінансової відповідальності у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені).

При цьому обов`язок сплачувати податки і збори є конституційним обов`язком.

Отже, позивач як власник об`єкту нежитлової нерухомості зобов`язана сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Контролюючим органом щодо позивача правомірно винесено податкове повідомлення-рішення, в якому правильно обчислено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, виходячи з площі об`єкта нежитлової нерухомості, що належить позивачу, з урахуванням ставки податку та за наявності підстав для такого нарахування позивачу як власнику нежитлової нерухомості, що є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Зміст податкового повідомлення-рішення відповідає вимогам законодавства.

Суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, і не порушив права та законні інтереси позивача в сфері публічно-правових відносин.

З огляду на наведене правові підстави для задоволення позову із зазначених в ньому підстав відсутні.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Італійська, 59, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 17 січня 2020 року.

Суддя Т.В. Логойда