Справа № 160/512/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 січня 2020 року Справа № 160/512/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Дєєв М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання, визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Кам`янське (Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області Україна в селі Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в період з 1990 року по теперішній час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року;

- визнати неправомірною відмову Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Верхньодніпровського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області щодо видачі ОСОБА_1 паспорта від 11 листопада 2019 року №1243;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Верхньодніпровського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України встановленого зразка.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку про необхідність його повернення позивачеві, виходячи з наступного.

Згідно з п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження та спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинним адміністративних договорів.

Згідно з ч.ч. 4-5 ст. 172 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

З позовних вимог вбачається, що позивач просить встановити факт її постійного проживання в селі Вільні Хутори Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в період з 1990 року по теперішній час, в тому числі станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року.

При цьому, до юрисдикції адміністративних судів не віднесено розгляд справ щодо встановлення юридичних фактів, оскільки справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, вирішуються згідно з глави 6 Цивільного процесуального кодексу України.

Так, статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 цієї статті кодексу, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту:1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні;3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Частиною 2 зазначеної статті кодексу встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, вимога позивача про встановлення факту, що має юридичне значення є справою про встановлення факту, що має бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

При цьому, належність до громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Позивачем зазначено, що встановлення саме такого факту необхідно для підтвердження набуття громадянства України, яке вона отримала, які і усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України. Таким чином, спору про право у даному випадку немає.

Аналогічні висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 26.09.2019 року по справі №520/9927/18.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Разом з цим, вимоги до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправної відмови щодо видачі паспорту та зобов`язання видати позивачу паспорт, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України належить до юрисдикції адміністративних судів та підсудна окружним адміністративним судам.

Таким чином, позивачем в одній позовній заяві заявлено декілька позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства та яких не допускається об`єднання в одне провадження, відповідно до ч. 4-5 ст. 172 КАС України.

За таких обставин, відповідно до правил ст. 169 КАС України, позовна заява підлягає поверненню.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову згідно квитанції № 0.0..1 від 14.01.2020 року про сплату судового збору у розмірі 840,80 грн., що й підлягає поверненню.

Керуючись ст. 169, 248 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок), сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 14.01.2020 року за подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду адміністративного позову.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити особі, яка її подала та позовну заяву разом з поданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви, не позбавляють права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв