Справа № 522/17201/19
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/44/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти 3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачук Андрія Геннадійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 09.10.2019 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти 3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачук Андрія Геннадійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В обґрунтування позову вказано, що 30.09.2019 року відносно позивачки була складена Постанова про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №582649.

Позивач вважає, що факти, викладені у Постанові про адміністративне стягнення не відповідають фактичним обставинам справи та вказана постанова була винесена із порушенням норм чинного законодавства. 25.09.2019 року ОСОБА_1 побачила з балкону, що біля її автомобіля марки Mitsubishi Paj. Sport, реєстр. Номер НОМЕР_1 , знаходиться робітник патрульної поліції. Позивачка взявши документи та підійшла до свого автомобіля, Лейтенант патрульної поліції Хомко І.М. , який знаходився біля автомобіля позивачки, зажадав посвідчення водія та документи на автомобіль, також повідомив, що вона припаркувала автомобіль з порушенням правил та розпорядився, щоб перепаркувала автомобіль. Позивачка виконала вимогу, передала документи, після чого Хомко І.М. направився до службового автомобілю який був припаркований в25-30 метрах від автомобіля позивачки. Маючи намір перепаркувати автомобіль, позивачка підійшла до нього, в цей час під`їхав другим екіпаж патрульної поліції. Поліцейський капрал Ткачук А.Г. зажадав документи, на що позивачка повідомила, що передала документи іншому працівнику поліції. Капрал Ткачук А.Г. підтвердив вимогу лейтенанта Хомко І.М. про необхідність прибрати автомобіль з даного місця.

Відносно позивача лейтенантом патрульної поліції Хомко І.М. була складена постанова про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №579987 від 25.09.2019 року за п. 5 ст. 122 КУпАП за порушення правил стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху. Хоча, відповідно до пп. В п. 15.10 ПДР, стоянка на тротуарах забороняється за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м. У цьому випадку для руху пішоходів залишалось біля 4 метрів. Але, позивачка не стала оскаржувати це рішення працівника поліції і в даний час оплатила цей штраф, однак в подальшому, поліцейський з другої патрульної машини - капрал А.Г. повідомив, що має намір оштрафувати за їзду по тротуару. ОСОБА_1 повідомила, що виїхала з тротуару на проїжджу частину не за власним бажанням, а виконуючи розпорядження офіцера патрульної поліції з першої патрульної машини, дані доводи не прийнялись до уваги та справу призначили до слухання на 30.09.2019 року. 30.09.2019 року справа розглядалася в приміщенні управління патрульної поліції м. Одеса по вул. Ак. Корольова, 5 і відносно позивачки була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення - серія ДП18 №582649 від 30.09.2019 року, за їзду по тротуару.

Позивачка зазначає, що в оскаржуваній постанові відсутні відомості про відеофіксацію та відомості про технічний засіб, яким проводилась відеозйомка, також капрал Ткачук А.Г. не надав можливості надання доказів, а саме відмовив у допиті свідка за клопотанням позивачки.

Отже, ОСОБА_1 вважає, що зазначена постанова підлягає скасуванню, у зв`язку з чим вимушена була звернутися до суду з зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 15.10.2019 року справа прийнята до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 21.11.2019 року.

21.11.2019 року до суду надійшла заява представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, також представником УПП в Одеській області надано пояснення щодо позову, відповідно яких просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву - без задоволення. В обґрунтування позиції зазначено, що підставою для притягнення до відповідальності стала заява ОСОБА_5 та доказ скоєного правопорушення є відеозапис з відеокамери свідків(файл - МАН03852, 0:02:51 сек., що додається на компакт-диску.

В судове засідання 21.11.2019 року з`явились представник позивача адвокат Серек-Басан Ю.В, та представник третьої особи Нагнибіда О.М. Суд без виходу до нарадчої кімнати, протокольно за згодою представника позивача згідно ч.2 ст.. 49 КАС України залучив до участі у справі УПП в Одеській області ДПП у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача та відклав розгляд справи на 16.01.2020 року для надання часу ознайомитись з поясненнями представника третьої особи.

У судове засідання 16.01.2020 року з`явився представник позивача адвокат Серек-Басан Ю.В., який просив задовольнити адміністративний позов з підстав викладених в ньому. При цьому заявив. що відповідач надав суду з поясненнями недопустимий доказ, оскільки не має першоджерела вказаного відео, та файл з відеозаписом створено пізніше ніж подія та був ще і зміненим.

У судовому засіданні 16.01.2020 року протокольною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати суд згідно ст..48 КАС України ухвалив залучити Управління патрульної поліції в Одеській області у якості співвідповідача.

Представник співвідповідача підтримав раніше подані письмові пояснення, просив відмовити у задоволенні позову. Також підтвердив, що наданий диск з відеозаписами на файлах у них не має оригіналу вказаного відео, оскільки цей відеозапис було їм надано після подачі позову до суду тією особою, що викликала наряд поліції, і його було отримано по інтернет, тому файл створений тією датою.

Поліцейський взводу №1 роти 3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачук А.Г. в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомлено, та суд за згодою інших учасників процесу ухвалив проводити розгляд справи у його відсутність згідно ч.3 ст..205,ст.. 286 КАС України.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтвердили ті обставини, що позивачка була оштрафована за порушення правил дорожнього руху, а дії стосовно проїзду по тротуару відбулись у зв`язку з розпорядженням інспектора патрульної поліції щодо усунення порушення правил паркування транспортного засобу. Також свідок ОСОБА_6 , який є чоловіком позивачки та при ньому відбувались дані події, та ОСОБА_7 , який є сусідом позивачки, та проходив в то час по цій вулиці і бачив і чув розпорядження поліцейського, повідомили, що на місці оформлення адміністративних матеріалів був також чоловік, який провокував конфлікт, весь час проводив відеозйомку начебто порушення та повідомляв, що його права також порушують та буде скаржитись на дії водія транспортного засобу. Вважають, що позивачка була вимушена виконати розпорядження поліцейського та проїхати тротуаром саме у зв`язку з розпорядженням працівника поліції щодо усунення порушення правил паркування, що в її діях не має складу адміністративного правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №582649 від 30.09.2019 року визнано винною ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

В оскаржуваній постанові зазначено, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 м Одеса, вул. В.Арнаутська, 10, керуючи ТЗ Mitsubishi Pajero, д.н. НОМЕР_1 здійснив рух по тротуару не пов`язаний з виконанням робіт або обслуговуванням підприємств розташованих безпосередньо біля цього тротуару, п.п.11.13 ПДР.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 було притягнуто 25.09.2019р. до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення правил стоянки та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., що підтверджується постановою серії ДП18 №579987. ОСОБА_1 сплатила зазначений штраф, що підтверджується квитанцією №44853620.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КпАП України перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993р. № 3353 встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п.1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону № 3353 встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.11.13 ПДР забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для встановлення факту руху транспортного засобу по тротуару необхідно належним чином підтвердити порушення вимог п. 11.13 ПДР.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На підставі викладеного, суд вважає, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб та забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На користь висновку про необхідність доведення факту вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відео або фотозйомкою свідчить і зміст ст.283 КУпАП, відповідно до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити в т.ч. відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Відповідно до п.2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року №1395, зареєстрованого в Мінюсті України 10.11.2015 року №1408/27853 (далі Інструкція №1395) зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІV Інструкції №1395 постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що у ній відсутня інформація про будь-яку фіксацію правопорушення. Представник відповідача підтвердив що наданий з їх боку компакт-диск з відеозаписом на файлах, у них в оригіналі відсутній та був ними отриманий після відкриття провадження по справі шляхом пересилки через інтернет від ОСОБА_5

Відповідно ч. 1 ст. 74 КАС суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, отже доданий доказ неможливо вважати допустимим.

Таким чином, в порушення ст. 283 КУпАП у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, не надано інших доказів вчинення правопорушення.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення від 30.09.2019 року серії ДП18 №582649 посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд в постанові №428/2769/17 від 24.01.2019р.

Також суд приймає до уваги обґрунтування позову, що саме у зв`язку з розпорядженням інспектора патрульної поліції, ОСОБА_1 . була вимушена здійснити виїзд з місця стоянки шляхом руху заднім ходом по тротуару. Інші дії для припинення порушення правил дорожнього руху щодо стоянки транспортних засобів позивачем були неможливі, що підтверджуєтеся поясненнями сторін, що були присутні у судовому засіданні, показаннями свідків та дослідженими відеоматеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, та як наслідок, правомірності прийняття оскаржуваної постанови, наслідком чого є її скасування.

Відповідно п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та оскаржувана постанова підлягає скасуванню та справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Керуючись ст. 19, 63 Конституції України, ст.. 9, 23, 30, ч.2 ст.122, 222, 251, 252, 254, 258, 268, 278, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч. 3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, 227-228, ч.4 ст.229, 241-246, 250, 268-269, 286, 294 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти 3 батальйону №1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Ткачук Андрія Геннадійовича, Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №582649 року, складену 30.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП, відповідно до постанови серії ДП18 №582649.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення суду складено 16.01.2020 року.

Суддя: Домусчі Л.В.