Справа № 520/13509/19
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

15 січня 2020 р. справа № 520/13509/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про 1) визнання протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради від 03.12.2019 року у призначені допомоги при народженні дитини; 2) зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 від 29.11.2019 року про призначення державної допомоги при народженні дитини, призначити та виплатити вказану допомогу в розмірі та строки, передбачені Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751.

Аргументуючи вимоги заявник зазначив, що має право на отримання допомоги при народженні дитини у зв`язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_2 . Відповідач протиправно відмовив призначити вказану допомогу у зв`язку з пропуском дванадцятимісячного строку звернення за вказаною допомогою. Позивач вказала, що дитину народжувала в Ізраїлі, строк пропустила з поважних причин, зокрема із складних життєвих обставин, а саме відсутністю фінансової можливості для звернення за виплатою у зв`язку з перебуванням за межами території України.

Відповідач, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради (далі за текстом - владний суб`єкт, адміністративний орган, Управління, УПтаСЗН) з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що рішенням Управління від 03.12.2019 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , оскільки відповідно до п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 звернення за призначенням допомоги надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини. Право на звернення за призначенням даного виду допомоги у позивачки було з 18.03.2018 до 18.03.2019. Продовження вказаного строку чинним законодавством не передбачено. Повідомлення про відмову в наданні допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 отримала особисто 05.12.2019.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Позивач є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 .

Згідно копії перекладу свідоцтва про народження від 12.04.2018 року, позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Холон, в країні Ізраїль народила дитину - ОСОБА_2 .

Після повернення на територію України, 28.11.2019 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Основ`янського району Харківської міської ради з заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Згідно Рішення від 03.12.2019 року, Управлінням було відмолено позивачу в призначенні допомоги при народженні дитини, про що було позивача було повідомлено 05.12.2019 року..

За матеріалами справи судом встановлено, що позивачу було відмовлено у призначенні вказаної допомоги, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" №2811-XII та п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 звернення за призначенням допомоги надійшло пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Вважаючи вказану відмову Управління протиправною, позивач ініціювала даний спір.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги визначає Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" № 2811-XII (Далі за текстом Закон № 2811-XII), який спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 2811-XII передбачено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Відповідно до статті 10 Закону № 2811-XII, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Статтею 11 Закону №2811-XII визначені умови призначення допомоги при народженні. Так, допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки. Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Згідно ст. 11 Закону №2811-XII допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 1 Закону № 2811-ХІІ порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог вказаної норми Кабінет Міністрів України постановою від 27 грудня 2001 року № 1751 затвердив Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми (далі - Порядок № 1751), відповідно до пункту 11 якого, для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається, зокрема: 1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики; 2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Також Порядком №1751 передбачено, що жінки, які мають зареєстроване місце проживання на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Суд звертає увагу, що Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», а також вищезазначеним Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, не передбачено обставин для можливості поновлення зазначеного строку.

Отже, оскільки позивач звернулась до управління 28.11.2019 року з відповідною заявою щодо отримання допомоги у зв`язку з народженням ІНФОРМАЦІЯ_1 року дитини, то згідно ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п. 12 Постанови КМУ від 27 грудня 2001 року № 1751, станом на дату її звернення сплинув двадцятимісячний строк для звернення позивача з відповідною заявою для отримання допомоги при народженні дитини.

Позивач в позовній заяві вказує, що нею було пропущено строк звернення за вказаною допомогою, однак вважає, що перебування її в іншій країні є об`єктивно причиною поважності пропуску строку звернення за допомогою, посилаючись на практику Верховного Суду від 14.02.2018 року №591/610/16-а.

З цього приводу суд зазначає, що у вказаній постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року №591/610/16-а зроблений висновок: "26. В межах встановленого в ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» строку позивач звернулась до відповідача за отриманням допомоги при народженні дитини.

27. Отримавши відмову, позивач звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту.

28. 05.11.2015 Рішенням Зарічного районного суду м. Суми (справа №591/7251/15-ц) встановлено факт народження дитини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

29. На підставі зазначеного судового рішення позивачем отримано свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , видане 24.11.2015 Зарічним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції.

30. Відповідно до п. 44 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1751, у разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви.

31. Свідоцтво про народження дитини видане позивачу на підставі судового рішення після спливу строку, визначеного в п. 44 Порядку №1751.

32. Проте, Верховний Суд доходить до висновку, що факт отримання позивачем свідоцтва про народження її дитини лише 24.11.2015 (понад через рік після народження) не залежав від волі позивача та зумовлений обставинами, які об`єктивно завадили ОСОБА_2 отримати згадане свідоцтво раніше.

33. Суд апеляційної інстанції слушно зазначив, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

34. Крім того, варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

35. В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

36. Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення на сході України бойових дій (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги), виходячи із завдань адміністративного судочинства, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_2 соціальну допомогу при народженні дитини ОСОБА_3 "

Отже, у згаданому рішенні Верховного Суд, особа звернулась до відповідача за отриманням допомоги при народженні дитини в межах встановленого в ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» строку та отримавши відмову, позивач звернулась до суду та отримала свідоцтво про народження дитини видане на підставі судового рішення вже після спливу строку, визначеного в п. 44 Порядку №1751.

Крім того, обставини, які були враховані Верховним судом для висновку про наявність підстав для зобов`язання Управління призначити соціальну допомогу при народженні дитини після спливу передбаченого строку, є обставини того, що особа саме всупереч своїй волі змушена була змінити місце проживання внаслідок проведення на сході України бойових дій (що мало наслідком неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновків, що вказана практика, на яку посилається позивач, не може бути врахована судом при розгляді даної справи відповідно ч.5 ст.242 КАС України, оскільки стосується різних обставин справи.

Частиною ч.1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В межах розгляду даної справи, ОСОБА_1 разом з чоловіком виїхала до країни Ізраїль де народила дитину. Ніяких доказів з приводу того, що позивач всупереч своїй волі була змушена змінити місце проживання, до матеріалів справи надано не було.

Також, матеріали справи не місять доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення у зв`язку з складними життєвими обставинами, а саме на підтвердження відсутності фінансової можливості для звернення за виплатою вчасно у зв`язку з перебуванням за межами території України, на які посилається позивач в позовній заяві.

Згідно з п.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат по справі слід здійснити відповідно до ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева