Справа № 580/3913/19
Суддя: В.О. Гаврилюк
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року справа № 580/3913/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення часників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач-1), ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (далі - ліквідаційна комісія, відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, (оформлену висновком від 20.09.2019 та листом № К-271 від 04.10.2019);

- призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивачеві встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а тому позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", виплата якої здійснюється відповідно до Порядку № 850.

На день встановлення II групи інвалідності та звернення позивача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, нормативними актами, якими врегульовано право на отримання одноразової грошової допомоги є Закон України "Про міліцію" та постанова Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року якою затверджено "Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" (далі Порядок № 850), а тому, саме їх належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Обґрунтування відповідача про те, що позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ, саме як старший сержант внутрішньої служби та проходив службу в підрозділах Державної пожежної охорони МВС України, тому підстави для призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України Постановою № 850 від 21.10.2015 року як працівнику міліції відсутні, позивач вважає безпідставними та зазначає, що відповідачем не враховано, що відповідно до п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ затвердженого постановою КМУ від 29 липня 1991 № 114, це Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Також, позивач звертає увагу, що Указом Президента України від 27.01.2003 № 47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України, тобто в 2003 році, а згідно записів у трудовій книжці позивач проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений в 1990 році і посада старшого сержанта внутрішньої служби рівнозначна посаді старшого сержанта міліції.

Тобто, особова справа позивача знаходиться в управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в період роботи та на момент звільнення на нього поширювався Закон України "Про міліцію", а не Закон України "Про пожежну безпеку".

Позивач зазначає, що вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у пункті 14 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції № 850, і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

16 грудня 2019 року ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд адміністративної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02 січня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому ліквідаційна комісія просила в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що особи, які звільнені з органів внутрішніх справ до набрання чинності Законом України "Про міліцію", не мали права на отримання страхової виплати, а тому оскільки позивач звільнений 14.03.1990, а державне обов`язкове особисте страхування в органах внутрішніх справ було запроваджено з 01.01.1991 - підстав для виплати одноразової грошової допомоги немає.

Крім того, нормами Закону України "Про міліцію" та Порядку № 850 передбачено нарахування та виплата одноразової грошової допомоги виключно працівникам міліції. Оскільки, позивач не був працівником міліції, тому на нього вищевказані норми не розповсюджуються.

08 січня 2020 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому Міністерство внутрішніх справ України просило в його задоволенні відмовити повністю зазначивши при цьому, що висновки медико-соціальної експертної комісії містять розбіжності, які унеможливлюють встановлення причинно-наслідкового зв`язку, виникнення захворювання позивача, яке спричинило інвалідність під час виконання службових обов`язків.

Крім того, МВС України зазначило, що позивач під час проходження служби мав статус працівника державної пожежної охороні, а не статусу працівника міліції, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не виникло право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та Порядку №850.

Твердження позивача, що він прирівнюється до працівників міліції є помилковим, оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено порівняння, в той час як працівники міліції та працівники державної пожежної охороні є різними поняттями як за визначенням так і за статусом.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 . 14.03.1990 на підставі наказу № 72 л/с УВС звільнений зі служби з посади старшого водія 2-ї самостійної воєнізованої пожежної частини по охороні Соснівського району м. Черкаси у званні старший лейтенант внутрішніх справ (за сімейними обставинами).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 5 ЧК № 071169 позивачеві з 01.04.2005 при повторному огляді, встановлено 3 групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків.

В довідці до акту огляду МСЕК серії 5 ЧК № 071169 в полі діагноз зазначено - наслідки перенесеної черепно - мозкової травми, повторна травма - забій головного мозку у 1996 році.

Суд звернув увагу, що отримана травма в наслідок якої настала інвалідність, отримана після звільнення зі служби.

Також, згідно з Постановою від 31.01.2005 № 2 BЛK УМВС України в Черкаській області з установлення причинного зв`язку захворювань, у ОСОБА_1 встановлено залишкові явища ЧМТ 21.02.1989 - струс головного мозку у вигляді астено-вегетативного синдрому. Травма одержана в результаті нещасного випадку, НІ, не пов`язана з виконанням службових обов`язків (акт про нещасний випадок № 4 від 31.12.2004). Висновок МСЕК - придатний до військової служби.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК № 1 серії 12ААА № 879372, позивачеві з 13.03.2018 встановлено 2 групу інвалідності, пов`язану з виконанням службових обов`язків.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 у адміністративній справі № 580/1204/19, зокрема, зобов`язано ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо ОСОБА_1 , відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

20 вересня 2019 року ліквідаційна комісія подала висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з інвалідністю на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 580/1204/19, день виникнення права позивача на отримання грошової допомоги 13.03.2018, на підставі пункту 3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі, смерті, інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2018 № 850, одноразову грошову допомогу позивачу призначено у розмірі 352400,00 грн.

04 жовтня 2019 року ліквідаційна комісія надіслала ОСОБА_1 лист, відповідно до якого повідомила, що Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України надіслав затверджений на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2019 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 580/1204/19 висновок про відмову в призначенні позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим що позивач звільнений 13.03.1990, тобто до прийняття Закону України "Про міліцію", а тому факт встановлення позивачу інвалідності не можуть бути застосовані як норми Закону "Про міліцію", та і норми Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі-Порядок).

Також, вищевказані норми не можуть бути застосовані для призначення позивачу одноразової грошової допомоги, оскільки позивач як старший сержант внутрішньої служби , не належав до категорії працівників міліції.

Позивач вважає таку відмову протиправною.

Під час вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Згідно із п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи.

Відповідно до п. 7-8 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

За приписами пункту 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Наведені норми Порядку № 850 свідчать, що саме Міністерство внутрішніх справ України вирішує питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, або про відмову у призначенні такої допомоги.

Як встановлено судом, згідно рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 17.05.2019, залишеного в силі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2019 у справі № 580/1204/19, позивач проходив службу у пожежній частині з охорони Соснівського району м. Черкаси та звільнений у званні "старший лейтенант внутрішньої служби".

Указом Президента України від 27.01.2003 № 47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і переданні до складу МНС України, тобто в 2003 році, а позивач, проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений в 1990 році і посада лейтенанта внутрішньої служби рівнозначна посаді лейтенанта міліції.

Оскільки позивач має відповідне спеціальне звання, суд у справі № 580/1204/19 дійшов висновку, що на нього поширюються положення статті 23 Закону № 565-XII та Порядку № 850, які регулюють питання виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності працівникам міліції.

Вказане спростовує доводи відповідачів про те, що позивач немає права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до норм Закону № 565-XII та Порядку № 850, оскільки позивач як старший сержант внутрішньої служби, не належав до категорії працівників міліції.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відмова Міністерства внутрішніх справ України, оформлена висновком від 20.09.2019, яка за своєю суттю є рішенням про відмову позивачеві у призначенні одноразової грошової допомоги, є протиправною, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Відповідно до пункту 14 Порядку № 850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Тобто у вказаному пункті визначений вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, і підстави, з якої виходив відповідач-1, вказана норма не містить.

В розумінні п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності є дата, визначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16 та від 13 лютого 2018 року у справі № 806/845/16.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

Разом з тим не може бути задоволена позовна вимога про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, адже така допомога призначається не за судовим рішенням, а відповідно до рішення Міністерства внутрішніх справ України.

Вимогу позивача про виплату одноразової грошової допомоги суд вважає передчасною, оскільки відповідно до пунктів 10, 11 Порядку № 850 грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.

Також суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимоги про зобов`язання ліквідаційної комісії повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, адже під час судового розгляду справи суд встановив наявність у позивача на призначення такої допомоги у встановленому законодавством розмірі та зобов`язав МВС України прийняти рішення про її призначення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, зважаючи, що відповідач не довів правомірність вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України "Про судовий збір", то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, оформлену висновком від 20.09.2019, в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач-1 - Міністерство внутрішніх справ України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, );

3) відповідач-2 - ліквідаційна комісія управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 15.01.2020.

Суддя В.О. Гаврилюк