Справа № 420/7032/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7032/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області з відмови, листом №2464/К-11 від 15 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 28426,13 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 28426,13 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси, на виконання постанови Суворовського районного суду міста Одеси від 08 липня 2011 року по справі №2-а-6335/11/1527, яка була змінена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року, 12 вересня 2019 року, ОСОБА_1 , виплачено 28426,13 грн., що є донарахованою, з 01 січня 2011 року, сумою недоотриманої пенсії.

Зазначені 28 426,13 грн. виплачені позивачу 12 вересня 2019 року, тобто із затримкою виплати більше 8-ми років, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 року № 2050-ІІІ (надалі - Закон) передбачена виплата громадянам компенсації втрати частини доходів у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів.

Частиною 2 статті 6 Закону передбачено, що «виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету».

У вересні 2019 року, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про нарахування та сплату йому суми компенсації втрати частини доходів.

ГУ ПФУ в Одеській області, листом №2464/К-11 від 15 жовтня 2019 року, відмовило позивачу у задоволенні заяви на підставі того, що «... Доплата по перерахунку пенсії за період зх. 01.01.2011 по 22.07.2011 становить 28426,13 грн, яку Ви отримали у вересні поточного року. Рішення суду виконано в повному обсязі.».

Таким чином, у відповідності із положеннями Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», на думку позивача він має право на компенсацію втрат частини доходів у зв`язку із затримкою виплати, з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, суми недоотриманої пенсії у розмірі 28426,13 грн.

Ухвалою суду від 29.11.2019 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

20.12.2019 року за вхід. № 48704/19 надано відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого позивач зазначає, що листом Управління від 15.10.2019 р. №2464/К-11 позивачу роз`яснено, що виплата у сумі 28426,13 грн. здійснена на виконання постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2011 р. та постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 р. по справі № 2-а-6335/11.

Відповідач вважає, що відсутні підстави для визнання протиправним дій Управління щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон №2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок №159).

Крім того, відповідач вважає, що відсутні підстави для нарахування позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки виплата у розмірі 28426,13 грн. має разовий характер та пов`язана з виконанням рішення суду, а отже не відповідає вимогам ст. 2 Закону №2050 та п. 3 Порядку №159.

Отже, Управління діяло виключно в межах свої повноважень, керуючись законами України, як того вимагає ст. 19 Конституції України, а отже відсутні підстави для визнання дій Управління протиправними.

Також, слід зазначити, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильскої катастрофи». Ст. 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що фінансування виплат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Таким чином, Управління в межах своїх повноважень виконало рішення суду, здійснивши нарахування боргу позивачу, при цьому виплата пенсії можлива лише за умови відповідного фінансування.

Дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 08 липня 2011 року по справі №2-а-6335/11/1527, яка була змінена постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2013 року, визнано противоправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси та зобов`язати перерахувати і виплатити основну та додаткову пенсію ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, у відповідності до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2011р. по 22 липня 2011р.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси призначити та здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної і додаткової пенсії, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 1 січня 2011р. по 22 липня 2011р., та сплатити недоплачену частину пенсії з урахуванням виплачених сум.

Управлінням Пенсійного фонду України в Суворовському районі міста Одеси, на виконання постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2011 р. протоколом Управління від 08.08.2011 р. здійснено нарахування боргу, який утворився внаслідок перерахунку пенсії позивача за період з 01.01.2011 по 18.06.2011 рр.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 р. протоколом Управління від 21.06.2013 р. (додаток 2) здійснено нарахування боргу, який утворився внаслідок перерахунку пенсії позивача за період з 19.06.2011 по 22.07.2011рр.

12 вересня 2019 року ОСОБА_1 відповідно до виписки по рахунку за період 01.09.2019-21.09.2019 року від 12.09.2019 року НОМЕР_2 (а/с.13) ОСОБА_1 нараховано 28426, 13 грн.

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області заяву, в якій просив нарахувати та сплатити йому відшкодування завданої йому майнової шкоди, суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2011 року по 31.08.2019 року (а/с.7).

15 жовтня 2019 року Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області направлено позивачу листа №2464/К-11 (а/с.8), в якому зазначено, що:

«….На Ваше звернення щодо пенсійного забезпечення повідомляємо.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2011 по справі №.2-а-6335/11, зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси перерахувати пенсію відповідно ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської, катастрофи», державної - в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, встановленої; ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.01.2011 по 18.06.2011.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 по справі № 2-а-6335/11 проведено зміни до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2011 щодо зобов`язання органів Пенсійного фонду перерахувати та виплатити основну та додаткову пенсію у відповідності до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали ; внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2011 по 22.07.2011 та сплатити недоплачену частину пенсії з урахуванням виплачених сум.

Доплата по перерахунку пенсії за період з 01.01.2011 по 22.07.2011| становить 28426,13 грн, яку Ви отримали у вересні поточного року.

Рішення суду виконано в повному обсязі…»

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №159 від 21.02.2001 року, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Відповідно до п. 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловленав постанові Верховного Суду від 20.02.2018 року по справі №522/5664/17, від 19.03.2019 року № 750/8828/16-а, від 14.05.2019 року №487/6312/16-а, від 21.06.2018 (справа № 523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається зі змісту ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.

З аналізу наведених норм вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

При цьому, дія зазначених вище нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

При цьому, як вже зазначено судом, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2013 року у справі №2-а-6335/11/1527 визнано противоправною відмову Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси та зобов`язати перерахувати і виплатити основну та додаткову пенсію ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи, у відповідності до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 1 січня 2011р. по 22 липня 2011р.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м.Одеси призначити та здійснити ОСОБА_1 перерахунок державної і додаткової пенсії, як інваліду 2 групи, щодо якого встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 1 січня 2011р. по 22 липня 2011р., та сплатити недоплачену частину пенсії з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду, лише 12.09.2019 року позивачу здійснено виплату донарахованої суми пенсії.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Отже, оскільки позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення суду за період з 01.01.2011 року, виплата заборгованості по якій відбулась лише у 12 вересня 2019 року не з вини позивача, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області з відмови, листом №2464/К-11 від 15 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 28426,13 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду вказані норми КАС України та на встановлені судом обставини справи, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень позивачу здійснено донарахування пенсії на підставі рішення суду, а виплата відбулась лише у 12 вересня 2019 року не з вини позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 28426,13 грн.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Одеської області з відмови, листом №2464/К-11 від 15 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті суми компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 28426,13 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2011 року по 31 серпня 2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 28426,13 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83,

Суддя Л.М. Токмілова

.