Справа № 200/10480/19-а
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р. Справа№200/10480/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Буряк І.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23 серпня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області), у якій він просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог) визнати бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області протиправною; зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме провести реєстрацію у земельному кадастрі та надати кадастровий номер згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою 3038293, серії I-ДН від 19.03.1998, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №28 ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 березня 1998 року Краснолиманська міська рада, розглянувши проект відводу земельної ділянки для ведення сільського (фермерського) господарства, розроблений Донецьким філіалом інституту землеустрою Української академії аграрних наук прийняла рішення про реєстрацію права користування відведеної земельної ділянки в установленому законом порядку. На підставі вказаного рішення 23 квітня 1998 року позивач отримав Державний акт на право користування відведеної земельної ділянки, який був зареєстрований у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №28.

28 лютого 2018 року він звернувся із заявою до відповідача про реєстрацію у земельному кадастрі та надання кадастрового номеру земельній ділянці згідно акту на право постійного користування земельною ділянкою №038293 серії І-ДН від 23.04.1998 року, проте ГУ Держгеокадастру у Донецькій області безпідставно відмовило йому у проведенні вказаних дій.

17.08.2019 позивач звернувся з метою роз`яснення порядку та зазначення вичерпного переліку документів, необхідних для реєстрації земельної ділянки (внесення відомостей до земельного кадастру). Згідно отриманої відповіді позивач вважає, що звернення від 28.02.2018 відповідає нормам Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою КМУ від 17.140.2012 №1051, а також вимогам ЗУ «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 №3613. З огляду на викладене, позивач вважає, що відмова у проведенні державної реєстрації земельної ділянки є безпідставною та порушує його законні права та інтереси.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.08.2019 у справі №200/10480/19-а адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків шляхом надання до суду: позовної заяви, відповідно до кількості учасників справи, із зазначенням офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти та ЄДРПОУ відповідача, із визначенням в чому саме, полягає порушення прав позивача відповідачем із визначенням дати, коли позивачу стадо відомо про порушення свого права, доказів, які засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством, відповідь роз`яснення відповідача, власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

17 вересня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду позивачем на виконання ухвали суду, позивачем надано заяву про усунення недоліків позову, копії документів доданих до позову завірені належним чином, заяву про відсутність розгляду справи в інших судах, а також змінено прохальну частину позову.

Дослідивши подані документи, суд дійшов висновку, що позивачем не у повному обсязі усунуто недоліки, визначені ухвалою суду від 28.08.2019, а саме у позові не визначено в чому саме, полягає порушення прав позивача відповідачем із визначенням дати, коли позивачу стало відомо про порушення свого права, не надано відповідь роз`яснення відповідача на своє звернення від 17.08.2019, як і копії заяви про роз`яснення порядку із зазначенням вичерпного переліку документів для реєстрації земельної ділянки.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду від 28.08.2019, шляхом надання позову: із визначенням в чому саме полягає порушення прав позивача відповідачем; із визначенням дати, коли позивачу стало відомо про порушення свого права; заяву від 17.08.2019 із якою позивач звертався до відповідача щодо якої вчинено бездіяльність; відповідь відповідача на заяву від 17.08.2019, яку позивач кваліфікує, як бездіяльність.

29.10.2019 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідач правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, тобто у встановлений судом строк відзиву на адміністративний позов не подано.

Відповідно ч. 6 ст. 162 КАС України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суд від 27 грудня 2019 судом витребувано від Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області докази за наступним переліком: інформацію та докази на підтвердження звернення ОСОБА_1 із заявою та відповідним пакетом документів про реєстрацію у земельному кадастрі та надання кадастрового номеру згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою; заяву від 17.08.2019 із якою позивач звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (за наявності); відповідь Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області на заяву від 17.08.2019, яку позивач кваліфікує, як бездіяльність (за наявності).

На виконання вищезазначеної ухвали відповідачем надано письмові пояснення, де зазначено що ОСОБА_1 із заявою від 17 серпня 2019 до управління не звертався. Також відповідач повідомив суду про неможливість надання інформації та доказів на підтвердження звернення позивача із заявою та відповідним пакетом документів про реєстрацію у земельному кадастрі та надання кадастрового номеру згідно Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, у зв`язку із відсутністю звернення ОСОБА_1 .

Крім цього судом встановлено що позивач 11 квітня 2018 року звертався до Донецького окружного суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного суду від 07 червня 2018 року у справі №805/2603/18-а ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовної заяви. У зазначеному судовому рішенні суд дійшов висновку про відсутність у позивача правових підстав для реєстрації земельної ділянки, оскільки Заява позивача від 28.02.2018 року, що подана до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області у довільній формі - не є підставою для реєстрації у земельному кадастрі та надання кадастрового номеру земельній ділянці. Більш того, в матеріалах справи відсутні докази подання разом з відповідною заявою документів, передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та Порядком №1051.

Вказане судове рішення набрало законної сили 09.07.2018.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру визначені Законом України "Про Державний земельний кадастр" від 07.07.2011 р. №3613-VI (далі - Закон №3613-VI).

Статтею 1 Закону України Закону №3613-VI передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Державний кадастровий реєстратор здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам (ч. 4 ст. 9 Закону №3613-VI).

Згідно ч. 8 ст. 9 Закону №3613-VI, державна реєстрація земельних ділянок, обмежень у їх використанні, ведення поземельних книг, внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельні ділянки здійснюються Державними кадастровими реєстраторами, які здійснюють свою діяльність за місцем розташування земельної ділянки (район, місто республіканського значення Автономної Республіки Крим, місто обласного значення).

У відповідності до ч.1 ст.11 Закону №3613-VI відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Згідно з ч.1 ст.15 цього ж Закону до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру: координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Частиною 1 ст.16 Закону №3613-VI передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесено до Державного земельного кадастру присвоюється кадастровий номер.

У відповідності до абз.1 ч.1 ст.21 вищевказаного Закону відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст.79-1 Земельного кодексу України.

Згідно з положеннями ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у ч.6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Статтею 23 Закону №3613-VI передбачено, що документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подається органу, що здійснює внесення таких відомостей, також у формі електронного документа.

Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді.

Перевірка відповідності наданого електронного документа наявним даним Державного земельного кадастру та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа здійснюється Державним кадастровим реєстратором, уповноваженим здійснювати внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, протягом строку, встановленого ст.21 цього Закону для їх внесення.

У відповідності до ч.4 ст.24 того ж Закону, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

Вимоги до змісту, структури і технічних характеристик електронного документа визначаються Порядком ведення Державного земельного кадастру.

Електронний документ подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, разом із документацією, яка є підставою для такого внесення, у паперовому вигляді.

Перевірка відповідності наданого електронного документа наявним даним Державного земельного кадастру та встановленим вимогам до змісту, структури і технічних характеристик щодо розроблення такого документа здійснюється Державним кадастровим реєстратором, уповноваженим здійснювати внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру, протягом строку, встановленого ст.21 цього Закону для їх внесення.

У відповідності до ч.4 ст.24 того ж Закону, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа.

У відповідності до ч.6 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Крім того, ч.9 тієї ж статті встановлено, що при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер.

Згідно з Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051 (далі за текстом - Порядок №1051), КМУ зокрема постановив, що у разі, коли до набрання чинності цією постановою кадастрові номери земельним ділянкам на підставі відповідних заяв замовників документації із землеустрою або уповноважених ними осіб не визначені, такі кадастрові номери присвоюються земельним ділянкам відповідно до Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку №1051 до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів зокрема належать: здійснення реєстрації заяв про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру; присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

У відповідності до пп.1-10 п.24 Порядку №1051 ведення Державного земельного кадастру, до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер згідно з пунктом 30 цього Порядку; місцезнаходження (адреса); опис меж із зазначенням суміжних земельних ділянок, їх власників, користувачів суміжних земельних ділянок державної чи комунальної власності; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі із зазначенням пунктів прив`язки; дані про якісний стан земель та бонітування ґрунтів згідно з пп.7 і пп.9 п.22 цього Порядку; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка, згідно з п.21-п.23 цього Порядку; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель): категорія земель згідно з підпунктом 6 пункту 22 цього Порядку; цільове призначення згідно з документацією із землеустрою; вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель згідно із частиною п`ятою ст.20 Земельного кодексу України.

Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється за заявою згідно з додатком 12 замовника документації із землеустрою та оцінки земель або її розробника від імені замовника, якщо це передбачено договором на виконання відповідних робіт (далі - заявник).

Заява разом з документацією із землеустрою або оцінки земель, електронним документом та іншими документами, зазначеними у пунктах 91-137 цього Порядку, подається заявником Державному кадастровому реєстраторові особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення. (абз. 1 та 2 п. 69 Порядку)

Пунктом 73 Порядку №1051 передбачено, що державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру: розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє: відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку; електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку; за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.

Державний кадастровий реєстратор не пізніше наступного робочого дня з моменту прийняття рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру видає або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення заявникові таке рішення.

У відповідності до п.107 Порядку №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до п.49-п.54 цього Порядку.

Пунктами 110-111 Порядку ведення Державного земельного кадастру передбачено, що для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); електронний документ.

Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що реєстрація земельної ділянки (внесення відомостей до земельного кадастру) із присвоєнням кадастрового номеру здійснюється із дотриманням певного прядку, який передбачає звернення до органу за відповідною формою (додаток до постанови КМУ) із наданням відповідного переліку документів.

Під час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 не звертався до відповідача із заявою для державної реєстрації земельної ділянки у відповідності до ч. 4 ст.24 Закону "Про Державний земельний кадастр".

Позивачем не надано суду доказів того, що він звертався до відповідача за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких на думку позивача, відбулось порушення його прав, свобод чи інтересів.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності та враховуючи факт не надання позивачем доказів на пропозицію суду, щодо звернення до відповідача із відповідною заявою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію у земельному кадастрі та надати кадастровий номер згідно акту на право постійного користування земельною ділянкою.

Щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

Верховний Суд України у постанові від 24.11.2015 року по справі № П/800/259/15 (21-3538а15) зазначив, що сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі не вчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити. Тобто бездіяльність не має чітко окреслених часових меж, а саме явище бездіяльності є триваючим (реєстраційний № рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 54398764).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено бездіяльності, по відношенню до позивача, оскільки судом не встановлено, що останній звертався до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із заявою встановленого зразку про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру та надання земельній ділянці кадастрового номеру.

Щодо звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із заявою від 28.02.2018 року, суд зазначає, що фактичні обставини щодо факту відсутності порушення, з боку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, прав позивача встановлені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду у справі №805/2603/18-а, вказане рішення набрало законної сили 09.07.2018.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку що обставини звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області із заявою від 28.02.2018 року не потребують повторного доведення в цій справі.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2020 року.

Суддя І.В. Буряк