Справа № 560/2939/19
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2939/19
РІШЕННЯ

іменем України

15 січня 2020 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо надання інформації про категорію земель, які вказані в його запиті від 21.05.2019, та зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Хмельницький області надати інформацію про вільні землі для ведення особистого селянського господарства, які вказані в його запитах від 21.05.2019, протягом 5 діб після набрання рішення суду законної сили відповідно до закону України "Про доступ до публічної інформації".

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 21 травня 2019 року подав до Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницький області запит щодо наявності вільних земель які можуть бути надані для ведення особистого селянського господарства, на території Старокостянтинівського та Красилівського районів Хмельницької області. Листом від 27 травня 2019 №ПІ-71/0/-70/0/63-19 відповідач надав інформацію щодо вільних земельних ділянок які можуть бути надані для ведення особистого селянського господарства, на територіях вище вказаних районів, та додав до відповіді графічні матеріали із зазначенням цих земель). Однак, на графічних матеріалах які були додані до відповіді, зазначені землі з іншим цільовим призначенням (для пасовиська а не для ведення особистого селянського господарства. Позивач вважає бездіяльність відповідача, щодо надання інформації про яку він запитував, протиправною, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що позивач 21.05.2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницький області із запитом щодо наявних вільних земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення та земель комунальної власності, які можуть бути передані для ведення особистого селянського господарства із зазначенням розпорядників земельних ділянок. На запит від 21.05.2019 року Головне управління Держгеокадастру у Хмельницький області надало позивачу інформацію в електронному вигляді, повідомивши про це листом від 27.05.2019 року № ПІ-71/0-70/0/63-19. На повторний запит позивача від 20 червня 2019 року листом від 26.06.2019 року № ПІ- 71/1-86/0/63-19 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницький області повідомило позивачу, що відповідно до пункту а) частини 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно з пунктом а частини 2 статті 22 цього Кодексу до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Вказує, що оскільки зазначена у запитах інформація не була готовим продуктом, заздалегідь відображеною чи задокументованою інформацією, Головним управлінням вжиті заходи щодо нанесення контурів вільних земельних ділянок на відповідні графічні матеріали, отримані з Публічної кадастрової карти України. Вказана інформація не стосується відомостей, що зафіксовані в офіційних документах, наявних у Державному земельному кадастрі, тому не має ознак публічної інформації. Вважає, що на запити позивача, надані вичерпні відповіді, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказує, запити про вільні землі, які можуть бути надані для ведення особистого селянського господарства, надіслані відповідачу з метою подання заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення розміром 2 га , для ведення особистого селянського господарства. Вважає, що відповідач, навмисно надає недостовірну інформацію, щоб в подальшому відмовити у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 21.05.2019 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницький області з запитом, у якому, відповідно до закону України "Про доступ до публічної інформації", просив надати інформацію щодо наявності вільних земельних ділянок, які можуть бути надані для ведення особистого селянського господарства на території Староконстянтинівського та Красилівського районів Хмельницької області, розпорядників цих ділянок та графічних матеріалів з приблизними координатами даних ділянок.

На вказаний запит листом від 27.05.2019 року №ПІ-71/0-70/0/63-19 Головне управління Держгеокадастру у Хмельницький області повідомило, що інформацію щодо вільних земельних ділянок державної власності сільськогосподарського призначення та земель комунальної власності, які можуть бути передані для ведення особистого селянського господарства та відповідні картографічні матеріали надсилає в електронному вигляді.

Отримавши відповідь на запит, вважаючи її неповною, 20 червня 2019 року позивач повторно звернувся із запитом до відповідача, в якому зазначив, що Головним управлінням була надана інформація про вільні земельні ділянки для пасовища, а не для ведення особистого селянського господарства.

У листі від 26.06.2019 року №ПІ-71/1-86/0/63-19 на повторний запит позивача Головне управління Держгеокадастру у Хмельницький області зазначило, що відповідно до частин 2 і 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, до яких відносяться сільськогосподарські угіддя, що включають у себе: ріллю, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги, передаються у власність та надаються користування: громадянам для ведення особисто селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Отже, земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть передаватись громадянам України для ведення особистого селянського господарства.

Вважаючи відповіді відповідача на запити неповними позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України "Про доступ до публічної інформації" №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

За змістом пункту 2 частини 1 статті 5 Закону № 2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року по справі №522/817/15-а виділив такі ознаки публічної інформації:

1) готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством;

2) заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація;

3) така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації;

4) інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків;

5) інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

У надісланих до відповідача запитах позивач, посилаючись на статті 94 і 95 Земельного кодексу України, якими передбачені призначення та основні завдання державного земельного кадастру, просить надати йому інформацію про вільні земельні ділянки на території Старокостянтинівського та Красилівського районів, які можуть бути надані для селянського господарства, їх розпорядників та відповідні графічні матеріали.

Отже, обов`язок відповідача щодо надання інформації на запит позивача про надання публічної інформації , відповідно до вимог Закону № 2657-XII, відповідні відомості повинні бути занесені до Державного земельного кадастру, або зафіксовані в офіційному документі, створеному в процесі здійснення відповідачем владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1 закону України "Про Державний земельний кадастр" (далі - Закон №3613-VI) Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону №3613-VI ведення Державного земельного кадастру здійснюється шляхом створення відповідної державної геодезичної та картографічної основи, яка визначається та надається відповідно до цього Закону; внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; внесення змін до відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру; оброблення та систематизації відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру.

Статтею 10 Закону №3613-VI передбачено, що об`єктами Державного земельного кадастру є: землі в межах державного кордону України; землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць; обмеження у використанні земель; земельна ділянка.

За змістом частини 1 статті 13 Закону №3613-VI до державного земельного кадастру включаються такі відомості про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць (областей, міст Києва і Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах): а) найменування адміністративно-територіальної одиниці; б) опис меж адміністративно-територіальної одиниці; в) площа земель в межах території адміністративно-територіальної одиниці; г) повне найменування суміжних адміністративно-територіальних одиниць; ґ) інформація про акти, на підставі яких встановлені та змінені межі адміністративно-територіальних одиниць; д) відомості про категорії земель у межах адміністративно-територіальної одиниці: назва, код (номер), межі категорії земель; опис меж; площа; інформація про документи, на підставі яких встановлено категорію земель; д 1) відомості про масив земель сільськогосподарського призначення: назва, код (номер); опис меж та угідь, що входять до складу масиву; контури угідь; площа; інформація про земельні ділянки, що входять до складу масиву; інформація про документи, на підставі яких відомості про масив внесено до Державного земельного кадастру; е) відомості про угіддя адміністративно-територіальної одиниці: назва, код (номер); контури угідь; площа; інформація про документи, на підставі яких визначено угіддя; інформація про якісні характеристики угідь; є) відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель в межах території адміністративно-територіальної одиниці; ж) відомості про бонітування ґрунтів адміністративно-територіальної одиниці.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону №3613-VI до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку.

Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (частина 2 статті 15 Закону №3613-VI).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №3613-VI документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги.

За змістом частини 1 статті 25 Закону №3613-VI поземельна книга є документом Державного земельного кадастру, який містить такі відомості про земельну ділянку: а) кадастровий номер; б) площа; в) місцезнаходження (адміністративно-територіальна одиниця); г) склад угідь; ґ) цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); д) нормативна грошова оцінка; е) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки; є) відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; ж) кадастровий план земельної ділянки; з) дата державної реєстрації земельної ділянки; и) інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також внесені зміни до цих відомостей; і) інформація про власників (користувачів) земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; ї) дані про бонітування ґрунтів.

Поземельна книга відкривається одночасно з державною реєстрацією земельної ділянки (частина 2 статті 25 Закону №3613-VI).

Порядок ведення Державного земельного кадастру врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок №1051).

Відповідно до пункту 10 Порядку №1051 відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення.

Згідно з частиною 6 пункту 22 Порядку №1051 визначено, що до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про землі у межах державного кордону, як відомості про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах) та за їх межами (у частині, що характеризують такі землі з урахуванням їх місцезнаходження), як, зокрема, відомості про категорії земель у межах адміністративно-територіальної одиниці: назва, код (номер) категорії земель (в цілому і за окремими контурами) згідно з додатками 2 і 3 та пунктом 28 цього Порядку; межі земель кожної категорії за окремими контурами з координатами їх поворотних точок та довжиною; площа земель кожної категорії (в цілому і за окремими контурами); інформація про документи, на підставі яких встановлено категорію земель (назва, дата та номер рішення про затвердження документації із землеустрою, за якою здійснено віднесення земель до відповідної категорії, найменування органу, що його прийняв), електронні копії таких документів.

Відповідно до пункту а) частини 2 статті 21 Закону №3613-VI відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення; на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

За змістом частини 3 статті 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) державній реєстрації у Державному земельному кадастрі підлягають сформовані земельні ділянки.

Згідно з частиною 1 статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 2 статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Частиною 1 статті 36 Закону №3613-VI передбачено, що на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються відомості Державного земельного кадастру про: а) межі адміністративно-територіальних одиниць; б) кадастрові номери земельних ділянок; в) межі земельних ділянок; г) цільове призначення земельних ділянок; ґ) розподіл земель між власниками і користувачами (форма власності, вид речового права); д) обмеження у використанні земель та земельних ділянок; е) зведені дані кількісного та якісного обліку земель; є) нормативну грошову оцінку земель та земельних ділянок; ж) земельні угіддя; з) частини земельної ділянки, на які поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; и) координати поворотних точок меж об`єктів кадастру; і) бонітування ґрунтів; ї) інші відомості про земельні ділянки, передбачені статтею 15 та частиною другою статті 30 цього Закону, крім відомостей про реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, місце проживання, дату народження фізичної особи, які є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.

Отже, Державний земельний кадастр містить відомості щодо меж адміністративно-територіальної одиниці, площі земель в межах території адміністративно-територіальної одиниці; категорії земель у межах адміністративно-територіальної одиниці, в тому числі відомості про масив земель сільськогосподарського призначення: назва, код (номер); опис меж та угідь, що входять до складу масиву; контури угідь; площа; інформація про земельні ділянки, що входять до складу масиву та відомості щодо сформованих та зареєстрованих земельних ділянок (на підставі відповідної документації із землеустрою).

Суд встановив, що на запит позивача відповідач надав відомості та копії графічних матеріалів щодо земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Старокостянтинівського та Красилівського районів Хмельницької області, відображених у Державному земельному кадастрі, з їх координатами.

З 01.01.2016 року наказом Державної служби статистики України від 19.08.2015 №190 визнаний таким, що втратив чинність, наказ Державного комітету статистики України від 05.11.1998 року №377 "Про затвердження форми державної статистичної звітності з земельних ресурсів та Інструкції з заповненням державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми N 6-зем "Звіт про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності" (річна); N 6а-зем "Звіт про наявність зрошуваних земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами та угіддями" (річна); N 6б-зем "Звіт про наявність осушених земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами та угіддями" (річна); N 2-зем "Звіт про землі, які перебувають у власності й користуванні" (піврічна))". Тому, з 01.01.2016 року у відповідача відсутній обов`язок щодо обліку, зокрема, власників землі та земель державної власності, не наданих у власність або користування.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 22 Закону №2939-VІ розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту, якщо розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.

Тому, ненадання відповідачем на запит позивача інформації про вільні земельні ділянки, якою він не володіє і не зобов`язаний володіти, не суперечить Закону №2939-VІ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстави для визнання бездіяльності відповідача протиправною, та, відповідно, зобов`язання його надати запитувану інформацію, відсутні.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В процесі судового розгляду відповідач довів, що надаючи позивачу відповідь на запитувану інформацію, діяв у порядку та у спосіб, визначений Законом № 2657-XII, а тому, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (вул. Інститутська, 4/1,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 39767479)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук