Справа № 420/6688/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6688/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) (адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Армійська 21, ) про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ), в якому просить суд:

- стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 47 795 гривень 70 копійок у якості грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку строком 70 діб.

Позов обґрунтовано наступним.

Продовж проходження військової служби з 2015 року по 2019 рік у зв`язку з дією особливого періоду позивач не мав змоги скористатися додатковою відпусткою із збереженням заробітної плати.

Тому на думку позивача, за період з 2015 по 2019 рік відповідач повинен був нарахувати та сплатити грошову компенсацію за невикористану відпустку, оскільки на відповідача законодавством покладається обов`язок сплати компенсації за всі дні невикористаної додаткової відпустки за період з 2015 по 2019 рік включно (5х14=70), всього за 70 днів. Однак в наказі про звільнення не вказано про наявність права на компенсацію за невикористану відпустку та необхідність виплати вказаної компенсації.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

09.12.2019 року за вхід. № 46407/19 надано відзив на адміністративний позов за підписом начальника Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ).

Зокрема, позивач в своїй позовній заяві розрахунок проводить у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100, якою затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати працівникам.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не являвся працівником, а проходив військову службу за контрактом в Державній прикордонній службі України, а саме в Подільському прикордонному загоні Південного регіонального управління ДПСУ.

Так, військовослужбовець ОСОБА_1 у період з 17 листопада 2015 року (дата отримання посвідчення учасника бойових дій) по день закінчення проходження військової служби і виключення зі списків особового складу (07 серпня 2019 року - наказ №147-ос «Про особовий склад) не постійно з 2015 по 2019 рік проходив військову службу за контрактом саме у відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ).

Як вбачається із наказів по особовому складу від 06 листопада 2017 року наказом начальника прикордонного загону №243-ос від 06 листопада 2017 року старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків загону та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби у розпорядження прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

08 травня 2019 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) по особовому складу №104-ос від 08 травня 2019 року старшого прапорщика ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу Відповідача, призначено на посаду та поставлено на всі види забезпечення.

З 06.11.2018 року по 08.05.2019 року (тобто увесь 2018 рік) ОСОБА_1 військову службу за контрактом не проходив у підрозділах відповідача і відповідно за 2018 рік право на додаткову відпустку у Подільському прикордонному загоні та відповідно грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_1 за вказаний рік 14 днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, не отримував.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, в тому числі і виплат компенсації за неотриманні дні додаткових відпусток, регламентовані спеціальним нормативно-правовим актом - Наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25 червня 2018 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 р. за № 854/32306, яким затверджена відповідна «Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України».

Позивач з відповідним рапортом чи заявою перед звільненням з військової служби до керівництва прикордонного загону про надання йому компенсації за неотриманні грошові кошти у якості компенсації за невикористану додаткову відпустку не звертався, відповідну Довідку про розміри такої компенсації не затребовував, дії чи бездіяльність посадових осіб, в частині не нарахування грошових коштів в якості компенсації за відпустку УБД, не оскаржував та не визнавав як протиправні, таку вимогу в позовній заяві не заявляє.

Крім того, позивач самостійно невірно розрахував суму 47 495 гривень 70 копійок, як належну до компенсації та періоди проходження військової служби.

Згідно довідки-розрахунку, складеної фінансово-економічним відділом (бухгалтерської служби) прикордонного загону, у порядку визначеному пунктом 6 глави 8 розділу V «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України»,затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 року №558, виходячи з того, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, при цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів, належна до стягнення сума грошової компенсації за невикористані позивачем ОСОБА_1 дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій складає 16 636, 26 грн.

Дослідивши обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги, відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив.

ОСОБА_1 (військовослужбовець) у період з 17 листопада 2015 року (дата отримання посвідчення учасника бойових дій) по день закінчення проходження військової служби і виключення зі списків особового складу (07 серпня 2019 року - наказ №147-ос «Про особовий склад) проходив військову службу за контрактом.

Згідно Наказу по особовому складу від 06 листопада 2017 року начальника прикордонного загону №243-ос від 06 листопада 2017 року старшого прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків загону та всіх видів забезпечення у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби у розпорядження 3 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

08 травня 2019 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) по особовому складу №104-ос від 08 травня 2019 року старшого прапорщика ОСОБА_1 зараховано у списки особового складу Відповідача, призначено на посаду та поставлено на всі види забезпечення.

07 серпня 2019 року наказом в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) по особовому складу № 174 - ос старшого прапорщика ОСОБА_1 (П-026502), інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги (фахівця зв`язку) групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби «Федосіївка» (тип Б) (з місцем дислокації н.п. Чорна) відділу прикордонної служби «Окни» І категорії (тип Б), звільненого згідно Закону України ..Про військовий обов`язок і військову службу за статтею 26 ч. 5 п.2 п.п. «ж» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту), без права носіння військової форми одягу, з 07 серпня 2019 року.

За змістом ст. 4 Закону України «Про відпустки» установлюються такі види відпусток: щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У відповідності до ст. 16-1 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Приписами ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги - використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Законом України «Про державну прикордонну службу України» встановлено:

Держава забезпечує соціальний захист особового складу Державної прикордонної служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших актів законодавства (ст. 25).

У відповідності ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів.

В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Згідно ст. 1 Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VI, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", припиняється.

Відповідно до частини 8 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Отже, підстави та порядок надання додаткової відпустки особам, які мають статус учасника бойових дій, передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Так, відповідно до частини 14 статті 101 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Суд зазначає, що норми Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Таким чином, на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд вважає, що припинення відпустки на час особливого періоду не означає припинення права на відпустку, яке (тобто, право на відпустку) може бути реалізовано у один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати не визначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

До вказаного висновку дійшов Верховний суд у рішенні від 16.05.2019 р. у зразковій справі №620/4218/18.

В свою чергу, суд критично ставиться до доводів відповідача щодо неправильного застосування до спірних правовідносин позиції ВС у зразковій справі №620/4218/18, оскільки

відповідачем на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу загону та зняття з усіх видів забезпечення протиправно не було проведено з позивачем усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так, відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Наказ № 260) у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, незалежно від назви оплати праці і методу її обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Статтею 12 цієї Конвенції установлено, що коли минає термін трудового договору, остаточний розрахунок заробітної плати, належної працівнику, має бути проведено відповідно до національного законодавства, колективного договору чи рішення арбітражного органу, або - коли немає такого законодавства, угоди чи рішення - в розумний термін з урахуванням умов контракту.

Враховуючи, що перебування особи на військовій службі є однією із форм реалізації, закріпленого у ст. 43 Конституції України права на працю, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту, а саме: визнання протиправною бездіяльності Подільського прикордонного загону Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 07.08.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, під час звільнення.

Суд зауважує, що відповідачем під час розгляду справи не надано будь - яких інших належних доказів на підтвердження наявності законних підстав для ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій.

Крім того, суд зазначає, що оскільки право на додаткову відпустку у позивача виникає з моменту отримання статусу учасника бойових дій, то право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій у позивача виникає з моменту отримання статусу учасника бойових дій.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач отримав посвідчення учасника бойових дій 17 листопада 2015 р., що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а/с.13).

З огляду на встановлене право на грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учасника бойових дій у позивача виникає з 17.11.2015 року.

Щодо суми, яка підлягає виплаті на користь позивача.

По перше: відповідачем до відзиву надана належним чином оформлена довідка-розрахунок компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки учаснику бойових дій старшому прапорщику запасу ОСОБА_1 , у порядку визначеному пунктом 6 глави 8 розділу V «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України»,затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 року №558, виходячи з того, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби, при цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів, належна до стягнення сума грошової компенсації за невикористані позивачем дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій складає 16 636, 26 грн.

Отже, законодавчо встановлений обов`язок по нарахуванню суми компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки учаснику бойових дій, відповідачем виконаний.

По друге: до спірних правовідносин під час виплати компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», здійснювати саме у порядку визначеному «Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України».

З огляду на встановлене, суд не приймає наданий позивачем розрахунок суми, яка підлягає стягненню, оскільки він не відповідає Порядку, який підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.

Отже, задоволенню підлягає сума стягнення у розмірі 16 636 гривень 26 копійок у якості грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку строком 70 діб, згідно довідки розрахунку компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки учаснику бойових дій, у порядку визначеному «Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженої наказом МВС України від 25.06.2018 року №558.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України). У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та "Вуліч проти Швеції", Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 17.11.2015 року по 07.08.2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Стягнути з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 кошти у сумі 16 636 гривень 26 копійок (шістнадцять тисяч тридцять шість гривень 26 копійок) у якості грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку строком 70 діб, згідно довідки розрахунку компенсації за дні невикористаної додаткової відпустки учаснику бойових дій.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

ІНФОРМАЦІЯ_3 (в/ч НОМЕР_2 ) - адреса: 66300, Одеська область, м. Подільськ, вул. Армійська 21,

Суддя Л.М. Токмілова

.