Справа № 640/16764/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Київ № 640/16764/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кармазіна О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління ДФС у м. Києві Головне управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправною та скасування податкової вимоги,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) початково звернулася до суду м. Києва з позовом, в якому просила суд:

1) податкове повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн.;

2) податкової вимоги від 07.02.2017 № 404-17.

Ухвалою від 10.09.2019 позовну заяву було залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, встановлених КАС України, та встановлено строк для їх усунення.

Ухвалою суду від 27.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 в частині вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. повернуто позивачу у зв`язку з пропуском строку звернення до суду та відсутністю поважних причин пропуску строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 27.09.2019 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви в частині вимог щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.02.2019 № 404-17.

Ухвалою від 17.10.2019 позовну заяву, в частині визнання протиправною та скасування податкової вимоги, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2019 ухвалу суду першої інстанції від 27.09.2019 про повернення позову в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 про сплату транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у розмірі 25 000,00 грн. - залишено без змін, апеляційну скаргу - залишено без задоволення.

Таким чином, справа розглядається в межах вимог щодо визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.02.2017 № 404-17.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що володіє на праві приватної власності автомобілем LEXUS RX 350, 2011 року випуску, об`єм двигуна 3456 куб.см.

Вказаний автомобіль придбаний позивачем у 2014 році.

У червні 2019 позивач вирішила продати свій автомобіль, однак було з`ясовано, що автомобіль перебуває у податковій заставі, який виник на підставі несплати податкового повідомлення-рішення від 12.06.2015 № 6947-17 на суму 25 000 грн. Надалі було з`ясовано, що на адресу позивачки також було направлено податкову вимогу від 07.02.2017 № 404-17, рішення про опис майна у податкову заставу від 07.02.2017 № 128, які, як зазначає позивач, направлені поштою та повернуті з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Надалі, 07.03.2017 було складено акт опису майна № 141/17.

Між іншим, позивач звертає увагу, що податкова вимога була надіслана за адресою: АДРЕСА_2 , яка є відмінною від дійсної адреси реєстрації позивача. Позивач звертає увагу, що невірно вказана і адреса позивача у податковій вимозі, оскільки адресом реєстрації позивача є АДРЕСА_1 .

Вважаючи нарахування податкового зобов`язання з транспортного податку протиправним, позивач вважає протиправною податкову вимогу.

Позиція відповідача.

ГУ ДФС у м. Києві, яке є правонаступником ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, вважає нарахування податкового зобов`язання, прийняття податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги правомірним, підстав для скасування податкової вимоги не вбачає.

Звертає увагу, що податок було обчислено, сформовано податкове повідомлення рішення, яке надалі, 01.08.2015 було повернуто без вручення у зв`язку із закінченням строку зберігання, а відтак, в силу п. 58.3. ПК України вважається врученим. Наголошує, що транспортний податок сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення - відповідно до п/п. «а» п/п. 267.8.1. ПК України.

Зазначає також, що в силу положень п. 56.17. ПК України податкове зобов`язання є узгодженим.

Наведене, у свою чергу, як зазначає відповідач, є підставою для формування податкової вимоги на підставі вимог ст. 59, ст. 89 ПК України, яка також повернута без вручення.

Відтак, відповідач, функції якого на даний час виконує ГУ ДПС у м. Києві, просить відмовити у задоволенні позову.

Встановлені судом обставини.

Так, учасниками справи не спростовується та не заперечується, а також матеріалами справи підтверджується, що позивач є власником вищезгаданого автомобіля, д/н НОМЕР_2 , а також була його власником у період, за який було нараховано транспортний податок згідно вищезгаданого податкового повідомлення-рішення, а відтак вказані обставини є встановленими.

Сторонами також визначається та не заперечується, підтверджується матеріалами справи, що місцем реєстрації позивача є адреса - АДРЕСА_1 , у тому числі у період, за який нараховувався податок, надсилалися рішення контролюючого органу та по теперішній час.

ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № 6947-17 від 12.06.2015, яким позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» 2 розмірі 25 000 грн. Строк сплати - 60 днів - відповідно до п/п. 267.8.1. ПК України.

Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано на адресу позивача - АДРЕСА_1 , що підтверджується копією конверту та поштовими відмітками на ньому.

Поштове повідомлення повернуто поштовою службою контролюючому органу без вручення адресату з довідкою від 01.08.2015 про причини невручення (повернення) - «за закінченням терміну зберігання».

Слід зазначити, що відповідно до п. 58.2 ПК України, у редакцій чинній на момент надіслання спірного податкового повідомлення-рішення на адресу позивача), податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п. 58.3 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У даному випадку, податкове повідомлення-рішення направлено контролюючим органом за адресою місця реєстрації позивача (податковою адресою) та не вручено позивачу з незалежних від контролюючого органу причин. Слід додати, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач повідомляв контролюючий орган про зміну своєї податкової адреси.

Враховуючи наведене, в силу закону податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим позивача за датою довідки поштової служби - 01.08.2015 року.

Як вже зазначалося, строк сплати даного податкового зобов`язання становить 60 днів, як то встановлено п/п. «а» п/п 267.8.1. ПК України.

В контексті останнього слід додати, що відповідно до п. 56.2. ПК України у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

При цьому, відповідно до п. 56.3. ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Відповідно до п. 56.15. ПК України скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Слід додати, що відповідно до п/п. 56.17.1. ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

У даному випадку, як встановлено під час розгляду справи, скарга на податкове повідомлення-рішення позивачем не подавалася та протягом встановленого строку податкове зобов`язання не було сплачено позивачем, що підтверджується відсутністю доказів зворотного.

У зв`язку з чим та враховуючи положення п/п. 14.1.175. ПК України, із спливом вказаних строків сума грошового зобов`язання набула статусу податкового боргу.

Вирішуючи спір по суті, тобто в частині вимог про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, суд виходить з наступного.

Так, судом враховується, що податкове повідомлення-рішення, яким визначено грошове зобов`язання за платежем «транспортний податок», не оскаржене та не скасовано, не є предметом оскарження і у даній справі. Відповідно до вищенаведених висновків суду податкове зобов`язання, стало узгодженим ще у 2015 році, із спливом вищезгаданих строків та набуло статусу податкового боргу.

Відповідно до п. 59.1. ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.3. ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Так, 07.02.2017 за № 404-17 контролюючим органом сформовано податкову вимогу відносно платника податків - ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 , на суму податкового боргу - 25000 грн. за платежем - код бюджетної класифікації 18011001 - «Транспортний податок з фізичних осіб».

Враховуючи те, що податкове зобов`язання було узгоджене ще у 2015 році, формування, прийняття вказаної податкової вимоги є правомірним.

Між тим, дійсно, у податковій вимозі допущена описка в адресі позивача, зокрема, зазначена адреса АДРЕСА_2 , замість правильної адреси - АДРЕСА_1 . За такою адресою ( АДРЕСА_2 ) податкова вимога була надіслана позивачу та не вручена.

Однак, виходячи з правил п. 59.1. ПК України в кореспонденції з приписами 58.3. ПК України, у такому разі податкова вимоги лише вважається такою, що не вручена платнику податків (позивачу).

У даному випадку, надіславши податкову адресу не за адресою місця реєстрації позивача, контролюючий орган надалі лише обмежений у реалізації положень п. 95.2. ПК України щодо стягнення коштів та продажу майна позивача.

Так, відповідно до цієї норми стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Однак, надіслання податкової вимоги не за адресою місця реєстрації позивача, зазначення у податковій вимозі адреси з опискою, при тому, що вірно визначено прізвище, ім`я, по батькові позивача, ідентифікаційний код, не свідчить про незаконність самої податкової вимоги як такої.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для визнання оскаржуваної податкової вимоги протиправною та її скасування, оскільки під час розгляду справи доведено правомірність її прийняття.

Доводи позивача та надані ним матеріали, досліджені та оцінені судом, не спростовують наведених висновків суду та не доводять зворотного. У взаємозв`язку з наведеним слід зазначити, що відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Отже, суд дійшов висновку, що позовна вимога позивача про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.02.2017 за № 404-17 є необґрунтованою та безпідставною та, як наслідок, задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене та положення ст. 139 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 6, 72-77, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 07.02.2017 за № 404-17 - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін