Справа № 240/5898/19
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

15 січня 2020 року

Київ

справа №240/5898/19

адміністративне провадження №К/9901/1189/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Берназюка Я.О., Мороз Л.Л.,

перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бугайова Дмитра Миколайовича на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2019 у справі №240/5898/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (далі - ГУ Держгеокадастру, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ Держгеокадастру щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер :19:000:0159, викладену у листі №П-10408/0-6324/0/22-18 від 06.11.2018;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер :19:000:0159.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії ГУ Держгеокадастру щодо відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер :19:000:0159, викладену у листі №П-10408/0-6324/0/22-18 від 06.11.2018.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства на території Сингаївської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер :19:000:0159.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року задоволено апеляційну скаргу ГУ Держгеокадастру.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року скасовано.

Прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до ГУ Держгеокадастру про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву .

02 січня 2020 року представник позивача направив на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року та залишити в силі рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Предметом оскарження у даній справі є дії суб`єкта владних повноважень щодо відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Згідно з пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, враховуючи, що частина десята статті 12 КАС України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає, що оскільки спір в даній справі стосується оскарження дій відповідача щодо відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а також з огляду на значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, кількість сторін та інших учасників справи - дана справа є малозначною.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Крім того, рішення суду апеляційної інстанції в частині висновку про те, що у разі надання особою пакету документів, необхідних для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з недоліками щодо комплектності, форми чи змісту, відповідний орган має право звернутися до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки. Така дія є правомірним способом поведінки органу і має на меті створення громадянам умов для реалізації їх прав на землю. Зазначена пропозиція щодо усунення недоліків не може вважатися «відмовою у наданні дозволу» у розумінні частини сьомої статті 118 ЗК України. Проте, звернення з такою пропозицією не звільняє відповідний орган від обов`язку прийняти рішення щодо надання дозволу (або відмову) в межах встановленого законом місячного строку відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 (справа №509/4156/15-а).

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС виняткові обставини відсутні, суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) 19 грудня 1997 року, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бугайова Дмитра Миколайовича на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі №240/5898/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання повторно розглянути заяву.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді: Я. О. Берназюк

Л. Л. Мороз