Справа № 802/884/15-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2020 року

Київ

справа №802/884/15-а

адміністративне провадження №К/9901/29013/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Хохуляка В.В.,

суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 (головуючий суддя - Драчук Т.О., судді: Загороднюк А.Г., Полотнянко Ю.П.) у справі № 802/884/15-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інноваційне впроваджувальне підприємство ІнноВінпром» до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інноваційне впроваджувальне підприємство ІнноВінпром» (далі - ТОВ «ІВП ІнноВінпром») звернулося до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ) від 22.12.2014 №.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2015 в позові відмовлено. У прийнятті цієї постанови суд виходив з невідповідності спірної операції критеріям реальності та документального підтвердження.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено з тих мотивів, що позивач документально підтвердив право на податковий кредит.

Не погодившись з висновками суду апеляційної інстанції, Вінницька ОДПІ оскаржила його у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 та залишити в силі постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2015.

В обґрунтування своїх вимог Вінницька ОДПІ посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, зокрема, статей 198, 201 Податкового кодексу України.

Так, відповідач зазначає, що позивачем не підтверджено правомірність формування податкового кредиту за оспорюваною господарською операцією шляхом надання належним чином оформлених первинних документів, що свідчить про відсутність реального вчинення господарських операцій з отримання робіт та послуг від спірного постачальника та їх подальше використання в господарській діяльності.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами попередніх інстанцій, Вінницькою ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну документальну перевірку ТОВ «ІВП ІнноВінпром» з питань достовірності нарахування податку на додану вартість по взаєморозрахунках із ПП КФ «Укрмельмаш» за серпень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт від 05.12.2014 №139/02-28-22-05/31743529, в якому відображено висновок про порушення пунктів 198.1, 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.2, статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, а саме - занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду (р.25) у загальній сумі 89167,00 грн. за серпень 2014 року з огляду на непідтвердження реального характеру здійснених господарських операцій.

На підставі названого акту перевірки, Вінницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.12.2014 №., згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 89167,00 грн. за основним платежем та 22292,00 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Судами також встановлено, між ТОВ «ІВП ІнноВінпром» та ПП КФ «Укрмельмаш» було укладено ряд договорів: № 70-2014 від 01.08.2014 на виконання робіт по розробці програмного забезпечення для модулів Системи автоматизованого управління технологічними процесами (АСУТП) відповідно до Технічного завдання; договір № 72-2014 від 01.08.2014 відповідно до якого ПП КФ «Укрмельмаш» зобов`язувалось виконати комплекс електромонтажних робіт з автоматизації та електрифікації елеватора; договір № 73-2014 від 01.08.2014 на виконання робіт; договір № 74-2014 від 01.08.2014 на виконання комплексу електромонтажних договорів.

На підтвердження реальності виконання договору № 70-2014 від 01.08.2014 позивачем було надано договір, акт виконаних робіт, технічне завдання на розробку програмного забезпечення для модулів Системи автоматизованого управління технологічними процесами та довідку від 23.10.2015 № 45 про те, що програмне забезпечення для модулів системи АСУТП розроблене ПП КФ «Укрмельмаш» згідно договору № 70-2014 від 01.08.2014 та оприбутковане ТОВ «ІВП ІнноВінпром» на рахунок 23.1 «Незавершене виробництво».

На підтвердження виконання договорів № 72-2014 від 01.08.2014, № 73-2014 від 01.08.2014 та № 74-2014 від 01.08.2014 позивачем надано акти приймання виконаних робіт форми КБ-2, довідки виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3, податкові накладні.

Оцінивши подані платником докази за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції, на відміну від суду першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці документи оформлені з дотриманням вимог чинного законодавства, містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг розглядуваних операцій.

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ФОП ОСОБА_1 розглядуваної операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірної господарської операції позивач та його контрагент були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому поряду не визнавались.

Щодо ненадання позивачем пакету документів, що передбачені розділом 6 «Технічного завдання» та документів, що дозволяють використовувати права інтелектуальної власності ПП КФ «Укрмельмаш» як автора розробки програмного забезпечення для модулів Системи автоматизованого управління технологічними процесами (АСУТП) судом апеляційної враховано, що документи передбачені розділом 6 не є первинними бухгалтерськими документами та їх не надання не може свідчити про нереальність господарської операції.

Також, в підтвердження виконання робіт позивачем надано лист від 10.04.2015 ПП КФ «Укрмельмаш» «Про підтвердження взаємовідносин» та додаткові угоди від 02.08.2014 до договорів № 72-2014, № 73-2014, № 74-2014.

Крім цього, монтажні роботи на елеваторі виконані на підставі договору № 64-2014 від 06.08.2014 між позивачем та ТОВ НВА «Перлина Поділля», ПрАТ «Полтавське хлібоприймальне підприємство» та ТОВ «Станіславська компанія» про виконання комплексу робіт, дані договори не містять обмежень щодо права позивача залучати до виконання робіт інші підприємства.

Враховуючи викладене, з урахуванням приписів частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія касаційної інстанції погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, не навів належних доказів на підтвердження обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судом апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Касаційну скаргу Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду