Справа № 420/4963/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/4963/19
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1 , представника апелянта - Шаркевич Віктора Трохимовича та представника відповідача - Панчошак Олександра Дмитровича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів про звільнення, поновлення на посаді, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі ГУНП) та просив: визнати протиправним та скасувати частково наказ відповідача «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників Білгород-Дністровського ВП ГУНП» від 11 липня 2019 року №1663 в частині притягнення його до відповідальності; визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 18 липня 2019 №879 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби); поновити на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Білгород-Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області; стягнути з відповідача середній заробіток в розмірі 11316,00 грн. за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову було зазначено, що під час службового розслідування, яке стало підставою його звільнення з поліції, не були опитані усі учасники конфлікту, а саме троє цивільних осіб, які порушували громадський порядок, перебували у нетверезому стані, поводили себе агресивно, жбурнули каміння у бік службового автомобілю, намагалися відібрати зброю у поліцейських. Також позивачем зазначено, що жоден з цивільних осіб - учасників конфлікту, не одержав тілесних ушкоджень. Крім того, на думку позивача, стаття в мережі Інтернет, на яку посилається відповідач у висновку службового розслідування, не може слугувати підтвердженням порушення ним вимог законодавства, оскільки не містить належних та допустимих доказів з цього приводу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в ОВС з 05 березня 2008 року по 06листопада 2015 року, в Національній поліції України з 07листопада 2015 року, з 31 січня 2018 року на посаді поліцейського СРПП №2 Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області.

14 червня 2019 року ГУНП виданий наказ №1379 від «Про призначення службового розслідування та складу дисциплінарної комісії» (а.с.86).

В наказі зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 до ГУНП надійшла інформація про публікацію на сайті «Бессарабія Інформ» статті про те, що працівники Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області під час виконання службових обов`язків спричинили тілесні ушкодження правопорушнику. Наказом призначено службове розслідування за вказаним фактом та створена дисциплінарна комісія та позивача ОСОБА_1 відсторонено від посади поліцейського СРПП №2 Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області на час проведення службового розслідування.

17 червня 2019 року дисциплінарною комісією складений висновок службового розслідування за фактом публікації у статті на сайті «Бессарабія Інформ» про те, що працівники Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області під час виконання службових обов`язків спричинили тілесні ушкодження правопорушнику (а.с.140-148).

Дисциплінарна комісія відносно позивача вважала необхідним звільнити його зі служби в поліції відповідно до вимог п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення вимог п.п. 3, 5, 6, 7, 13 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VIII, ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 29, ч. 1 ст. 43, ч.ч. 1, 2 ст. 44, ч. 6 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 3, 7, 8, 10 п. 1 розділу II, п.п. З, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09листопада 2016 № 1179 (а.с.147).

Наказом ГУНП від 11 липня 2019 року №1663 притягнуто до дисциплінарної відповідальності працівників поліції, зокрема, ОСОБА_1 звільнено зі служби за порушення вимог п.п. 3, 5, 6, 7, 13 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 29, ч. 1 ст. 43, ч.ч. 1, 2 ст. 44, ч. 6 ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 3, 7, 8, 10 п. 1 розділу II, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських (а.с.16-17).

Наказом ГУНП від 18листопада 2019 № 879 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.18).

Не погоджуючись з вказаними наказами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем підстави для скасування оскаржуваних наказів носять виключно процедурний характер та ґрунтуються на хибному трактування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно із статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно - правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом статті 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку. У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно зі статтею 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини 1 статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до вимог статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 до ГУНП надійшла інформація про публікацію на сайті «Бессарабія Інформ» (ІНФОРМАЦІЯ_2) статті про те, що працівники Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області під час виконання службових обов`язків спричинили тілесні ушкодження правопорушнику. Наказом призначено службове розслідування за вказаним фактом та створена дисциплінарна комісія та позивача ОСОБА_1 відсторонено від посади поліцейського СРПП №2 Білгород - Дністровського ВП ГУНП в Одеській області на час проведення службового розслідування.

17 червня 2019 року дисциплінарною комісією складений Висновок службового розслідування за фактом публікації у статті на сайті «Бессарабія Інформ» про те, що працівники Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області під час виконання службових обов`язків спричинили тілесні ушкодження правопорушнику (а.с.140-148).

Дисциплінарна комісія встановила, що згідно книги нарядів Білгород-Дністровського ВП ГУНП з 08:00 год. до 20:00 год. 09 червня 2019 року на службу по охороні публічного порядку на території Білгород- Дністровського району Одеської області у складі автопатруля ГРПП «Дон - 153» несли службу поліцейський СРПП №2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_3 (старший наряду), поліцейський СРПП №2 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській ОСОБА_1 та помічник чергового СРПП №1 Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_2 у однострої з табельною вогнепальною зброєю, спеціальними засобами поліцейського примусу та індивідуального захисту. Зазначена ГРПП пересувалась на службовому автомобілі «Рено Сандеро» під керуванням старшого сержанта поліції ОСОБА_1

09 червня 2019 року о 20:30 год. на 77 км + 800 м автодороги Н-33 автопатруль зафіксував як водій автомобіля «Опель Зефіра», номерний знак НОМЕР_1 (Польська реєстрація), в порушення п.14.6 г Правил дорожнього руху України на ділянці з обмеженою оглядовістю та недостатньою видимістю здійснив обгін вантажного автомобіля «КАМАЗ», який рухався у попутному напрямку. Працівники поліції наздогнали вказаний автомобіль і за допомогою проблискових маячків зупинили його на правому узбіччі. До автомобіля «Опель Зефіра» підійшли сержанти поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулись до водія, представились йому, повідомили підстави зупинки та висунули законну вимогу надати посвідчення водія та документи на право керування зазначеним автомобілем. Однак водій ОСОБА_4 відмовився виконувати вимоги поліцейських поки вони не покажуть відеозапис, де зафіксовано його порушення. В свою чергу, до водія підійшов старший сержант поліції ОСОБА_1 , який відрекомендувавшись, ще раз повідомив ОСОБА_4 про підстави його зупинки та запропонував переглянути відеозапис, який є на відео реєстраторі службового автомобіля. ОСОБА_4 погодився та пройшов до службового автомобіля, де переглянув відеозапис з реєстратора, після чого попросив старшого сержанта поліції ОСОБА_1 повідомити, який саме пункт ПДР України він порушив. Після пояснень, ОСОБА_4 погодився з вимогами працівників поліції, які повідомили йому, що відносно нього буде складено постанову про вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_4 надав старшому сержанту поліції ОСОБА_1 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Одночасно з цим, з салону автомобіля «Опель Зефіра» вийшли двоє пасажирів, серед яких був ОСОБА_5 , які мали ознаки сп`яніння, та почали виказувати своє невдоволення діями працівників поліції. При цьому, старший сержант поліції ОСОБА_1 перебував у салоні службового автомобіля, де складав постанову про вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, сержант поліції ОСОБА_2 перебував біля службового автомобіля з правого боку, сержант поліції ОСОБА_3 знаходився біля службового автомобіля з лівого боку. ОСОБА_5 знаходився позаду автомобіля «Опель Зефіра» на відстані двох метрів від службового автомобіля, ОСОБА_4 знаходився біля службового автомобіля з боку водійських дверей та надавав пояснення старшому сержанту поліції ОСОБА_1 , а другий пасажир автомобіля «Опель Зефіра», якого звали ОСОБА_6, ходив між автомобілями у збудженому стані, виказував нецензурні вирази у бік працівників поліції та на зауваження останніх не реагував. При цьому ОСОБА_4 почав вести відеозйомку на свій мобільний телефон, та після того як ОСОБА_6 висловив своє невдоволення діями працівників поліції, ОСОБА_4 також почав висловлювати своє невдоволення.

Старший сержант поліції ОСОБА_1 , проявивши нестриманість, вийшов зі службового автомобіля зі спеціальним засобом поліцейського примусу - гумовим кийком, та підійшовши до громадянина на ім`я ОСОБА_6 завдав йому удар гумовим кийком по правій нозі. Після цього вказаний громадянин почав тікати, перебіг через дорогу та побіг у бік лісосмуги. Старший сержант поліції ОСОБА_1 почав його переслідувати. Побачивши це, за працівником поліції побіг ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці пляшку з водою (1,5 л.). Не наздогнавши ОСОБА_6, старший сержант поліції ОСОБА_1 застосував силу та спеціальний засіб поліцейського примусу - гумовий кийок відносно ОСОБА_5 , задав йому декілька ударів по руках, повалив на землю та завдав ще декілька ударів гумовим кийком по плечах та спині ОСОБА_5 . Під час намагання старшим сержантом поліції ОСОБА_1 застосувати відносно ОСОБА_5 спеціальні засоби поліцейського примусу - кайданки, останній вирвався та втік у бік лісосмуги.

Під час вказаного вище конфлікту сержант поліції ОСОБА_3 та сержант поліції ОСОБА_2 не вживали активних заходів щодо заспокоєння старшого сержанта поліції ОСОБА_1 та припинення з його боку протиправних дій відносно цивільних осіб, так як у ситуації яка склалась підстав для застосування спеціальних засобів поліцейського примусу фізичної сили та гумового кийка не було. Зазначене підтверджується переглядом відеозапису, викладеного в Інтернет-мережі на сайті «Бесарабія Інформ». Аналізом цього відеозапису встановлено, що відносно правопорушника на ім`я ОСОБА_6 , який перебував у збудженому стані та використовував нецензурні вирази, слід було вживати превентивних заходів щодо його заспокоєння. Вказані заходи повинні були вжити сержант поліції ОСОБА_3 та сержант поліції ОСОБА_2 , так як старший сержант поліції ОСОБА_1 у цей момент складав адміністративну постанову відносно ОСОБА_4 . Однак, старший наряду ГРПП сержант поліції ОСОБА_3 вів себе пасивно та не вживав ніяких заходів щодо припинення правопорушення з боку цивільної особи на ім`я ОСОБА_6 . Коли старший сержант поліції ОСОБА_1 застосовував відносно цивільної особи на ім`я ОСОБА_6 та відносно ОСОБА_5 заходи поліцейського примусу, сержант поліції ОСОБА_3 як старший наряду ГРПП спромігся лише зробити усне зауваження старшому сержанту поліції ОСОБА_1 . Разом з тим, сержант поліції ОСОБА_2 зовсім не вживав ніяких заходів а ні щодо припинення правопорушення, а ні щодо недопущення порушення службової дисципліни з боку його колеги - старшого сержанта поліції ОСОБА_1 .

В подальшому, старший сержант поліції ОСОБА_1 , порушуючи Правила етичної поведінки поліцейського, використовуючи нецензурні вирази звернувся до ОСОБА_4 та висунув вимогу стерти відеозапис з мобільного телефону. Згодом, старший сержант поліції ОСОБА_1 склав відносно ОСОБА_4 постанову серії ДПО №009567 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, після чого автопатруль «Дон - 153» залишив місце події.

По прибуттю до Білгород-Дністровського ВП ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_1 про факт конфліктної ситуації, під час якої ним були застосовані спеціальні засоби поліцейського примусу, нікому не доповів, відповідний рапорт не склав. В свою чергу сержанти поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 також про подію нікому не доповіли та відповідні рапорти не склали.

10 червня 2019 року о 10:00 год., після того як стало відомо про звернення ОСОБА_5 до лікувального закладу, старший сержант поліції ОСОБА_1 та сержанти поліції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали рапорти про вказану подію.

Опитані під час службового розслідування ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підтвердили факт виникнення 09 червня 2019 року конфлікту, який стався на автодорозі Н-33 під час складання відносно ОСОБА_4 постанови про вчинення ним адміністративного правопорушення (порушення ПДР України), та зазначили, що один з пасажирів автомобіля «Опель Зефіра», номерний знак НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 грубо порушував публічний порядок, висловлювався нецензурними виразами у бік працівників поліції, жбурнув у бік службового автомобіля каміння. У зв`язку з цим, старший сержант поліції ОСОБА_1 застосував відносно правопорушника поліцейські заходи примусу - силу та гумовий кийок. Працівники поліції вказали, що діяли у відповідності до вимог Закону України «Про Національну поліцію».

Також у висновку зазначено, що при додатковому опитуванні щодо встановлення рівня професійної підготовки та знання нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції, зокрема в частині тактики дій поліцейських в ситуації початку та розвитку конфлікту за участю цивільних осіб, які мають ознаки сп`яніння та у ситуації яка ускладнюється, а також щодо тактики дій поліцейських при переслідуванні та затриманні правопорушників, опитані сержанти поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та старший сержант поліції ОСОБА_1 показали слабкі знання. Зазначене дає підстави зробити висновок, що опитані працівники поліції, які 09 червня 2019 року несли службу у складі наряду ГРПП «Дон153» фактично не підготовленні до самостійного несення служби, так як володіють слабкими знаннями та навичками відносно тактики дій поліцейських в типових та екстремальних ситуаціях.

Дисциплінарна комісія у висновку зазначила, що позивачем порушено вимоги п.п. 3, 5, 6, 7, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VIII, ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 29, ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 3, 7, 8, 10 п. 1 розділу II, п.п. З, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09листопада 2016 № 1179, що виразилось у незабезпеченні дотримання праві свобод людини гарантованих Конституцією, у порушенні прав і свобод громадян, у застосуванні поліцейського заходу, який не був необхідним та пропорційним, у не попереджені особи про застосування фізичної сили, спеціальних засобів, у ненадані особі достатнього часу для виконання законної вимоги поліцейського, у невжитті інших поліцейських заходів, які б забезпечували виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом, у проявленні нестриманості, у допущені використання ненормативної лексики, недотриманні професійної етики, проявленні некоректності, допущені негативних дій щодо членів суспільства, та у не залишенні об`єктивним незважаючи на провокації.

Дисциплінарна комісія відносно позивача вважала необхідним звільнити його зі служби в поліції відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» за порушення вимог п.п. 3, 5, 6, 7, 13 ч. З ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 № 2337-VIII, ч. 1 ст. 7, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, ч.ч. 2, 3, 4 ст. 29, ч. 1 ст. 43, ч. 1 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 3, 7, 8, 10 п. 1 розділу II, п.п. З, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09листопада 2016 № 1179 (а.с.147).

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114.

Визначення службової дисципліни міститься у статті 1 Дисциплінарного статуту та означає дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів МВС підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги.

За змістом статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку тощо.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно неодноразових пояснень поліцейських ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які надавались під час службового розслідування, ними не заперечується застосування позивачем заходів поліцейського примусу, а саме нанесення ударів гумовим кийком пасажирам автомобіля «Опель Зефіра», та намагання застосування відносно ОСОБА_5 спеціальних засобів поліцейського примусу - кайданок.

Апелянтом неодноразово наголошувалось, що застосування було правомірним, оскільки вказані особи вели себе неправомірно, ображали поліцейських, тобто скоїли правопорушення.

Статтею 29 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський захід - це дія або комплекс дій превентивного або примусового характеру, що обмежує певні права і свободи людини та застосовується поліцейськими відповідно до закону для забезпечення виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейський захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Обраний поліцейський захід є законним, якщо він визначений законом. Поліцейському заборонено застосовувати будь-які інші заходи, ніж визначені законами України.

Обраний поліцейський захід є необхідним, якщо для виконання повноважень поліції неможливо застосувати інший захід або його застосування буде неефективним, а також якщо такий захід заподіє найменшу шкоду як адресату заходу, так і іншим особам.

За змістом статті 42 Закону України «Про Національну поліцію» поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила), застосування спеціальних засобів, застосування вогнепальної зброї. Фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників. Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Приписами статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» врегульовано, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.

Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Поліцейські зобов`язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Відповідно до статті 44 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом. Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Пунктом 1 частини третьої статті 45 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: а) до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; б) під час затримання особи; в) під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; г) якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; ґ) проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Пунктом 2 частини третьої статті 45 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що гумові та пластикові кийки застосовуються для: а) відбиття нападу на поліцейського, іншу особу та/або об`єкт, що перебуває під охороною; б) затримання особи, яка вчинила правопорушення і чинить злісну непокору законній вимозі поліцейського; в) припинення групового порушення громадського порядку чи масових заворушень.

В свою чергу матеріалами службового розслідування встановлено, що сержант поліції ОСОБА_1 проявивши нестриманість, вийшов зі службового автомобіля зі спеціальним засобом поліцейського примусу - гумовим кийком та підійшовши до цивільної особи (пасажир автомобіля «Опель Зефіра») завдав йому удар гумовим кийком по правій нозі. А коли він почав тікати, перебіг через дорогу та побіг у бік лісосмуги, старший сержант поліції ОСОБА_1 почав його переслідувати. Побачивши це, за працівником поліції побіг другий пасажир автомобіля «Опель Зефіра» - ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці пляшку з водою (1,5 л.). Не наздогнавши першого пасажира, старший сержант поліції ОСОБА_1 застосував силу та спеціальний засіб поліцейського примусу - гумовий кийок відносно ОСОБА_5 , задав йому декілька ударів по руках, повалив на землю та завдав ще декілька ударів гумовим кийком по плечах та спині ОСОБА_5 . Під час намагання старшим сержантом поліції ОСОБА_1 застосувати відносно ОСОБА_5 спеціальні засоби поліцейського примусу - кайданки, останній вирвався та втік у бік лісосмуги.

Колегія суддів зазначає, що позивачем у порушенням вимог 43 Закону України «Про Національну поліцію» не було попереджено заздалегідь осіб (пасажирів автомобіля «Опель Зефіра») про застосування фізичної сили, спеціальних засобів, не надано їм достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського.

Крім того, матеріалами службового розслідування встановлено, що застосований позивачем поліцейський захід (застосування фізичної сили, гумового кийка, кайданок) не був необхідним та пропорційним.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.45 Закону поліцейський для забезпечення публічної безпеки і порядку застосовує спеціальні засоби, визначені цим Законом. Поліцейський зобов`язаний у письмовій формі повідомити свого керівника про застосування до особи спеціального засобу.

В свою чергу, позивачем складено рапорт про застосування до особи спеціального засобу лише 10 червня 2019 року, тобто на наступний день після того, як стало відомо про звернення ОСОБА_5 до лікувального закладу та надходження повідомлення на лінію 102 про побиття поліцейськими ОСОБА_5 .

Крім того, наказом МВС України №1179 від 09листопада 2016 року затверджені Правила етичної поведінки поліцейських, які відповідно до п.1 розділу І є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Відповідно до п.1 розділу ІІ під час виконання службових обов`язків поліцейський, крім іншого, повинен: - поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; - у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; - поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; - контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку.

Згідно з п.3,п.4 розділу ІV Правил поліцейський зобов`язаний за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Разом з тим, матеріалами службового розслідування встановлено, що позивач проявив нестриманість, застосував поліцейський захід, який не був необхідним та пропорційним у відношенні двох громадян, в подальшому повідомив свого керівника про застосування до особи спеціального засобу лише після надходження повідомлення на лінію 102 про побиття поліцейськими ОСОБА_5 .

Вказані обставини свідчать про порушення позивачем законодавства щодо обов`язків поліцейського, правил його етичної поведінки, а також порядку застосування заходів поліцейського примусу, встановленого Законом України «Про національну поліцію».

Твердження апелянта про наявність підстав для застосування поліцейський заходів оскільки пасажири автомобіля «Опель Зефіра» вели себе неправомірно, ображали поліцейських, тобто скоїли правопорушення, колегія суддів відхиляє, оскільки з пояснень самого позивача вбачається що він в той час знаходився в салоні службового авто та здійснював розгляд справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. В свою чергу, поліцейські ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які знаходились поряд зі службовим автомобілем, не здійснювали жодних дій щодо припинення правопорушення, що ставить під сумнів наявність факту самого правопорушення. В той же час, можлива зухвала поведінка пасажирів автомобіля «Опель Зефіра» не може бути безумовною підставою для застосування заходів поліцейського примусу, а саме нанесенні ударів гумовим кийком цивільним особам.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В свою чергу, колегія суддів наголошує, що при зверненні до суду першої інстанції з адміністративним позовом та при поданні апеляційної скарги надані ОСОБА_1 пояснення жодним чином не спростовують здійснення ним дисциплінарного порушення, не доводять належне виконання ним посадових обов`язків, натомість, відповідач надав до суду належні та достатні докази на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваного наказу, а тому суд не вбачає підстав, які б свідчили про необґрунтованість та неправомірність висновку дисциплінарної комісії.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 16 січня 2020 року.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.