Справа № 300/1663/19
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2020 р. справа № 300/1663/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Скільського І.І.,

за участю секретаря судового засідання Гевак Л.І.,

представника позивача - Мельника Р.Я.,

представника відповідача - Бондара О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 ,

до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області,

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за №, №, № від 01.02.2019, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (надалі також ГУ ДФС в Івано-Франківській області), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача за № від 01.02.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 47 392,71 грн., з яких 37914,17 грн., за податковими зобов`язаннями та 9478,54 грн., за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача за № від 01.02.2019, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (надалі - ПДФО) в розмірі 630380,34 грн., з яких 504 304,27 за податковими зобов`язаннями та 126076,07 грн., за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача за № від 01.02.2019, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 170,00 грн., за платежем податок на доходи фізичних осіб, за результатами річного декларування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від не згідний із сумою нарахованих грошових зобов`язань визначених податковими повідомленнями-рішеннями №, № та № від 01.02.2019, оскільки доходу як додаткове благо не отримував.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 1-2).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 30.08.2019, представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с.25-26). Зокрема зазначив, що проведеним аналізом отриманих відомостей, які були відображені в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку форми 1-ДФ за 2015 рік встановлено, що ОСОБА_1 одержав дохід у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) в сумі 2527611,36 грн., а саме: згідно кредитного договору №0 від 22.12.2006 року в сумі 1069982,34 грн., та згідно кредитного договору №0 від 13.12.2006 в сумі 1457629,02 грн. Відповідачем ТОВ «Кей Колект» направлено запит №9475/10/09-19-13-02-16 від 29.08.2018 про надання інформації та її документального підтвердження, щодо документів, які стали підставою для прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) боржнику. Згідно отриманої відповіді ТОВ «Кей Колект» підтверджено, що доходи нараховані у ф. 1-ДФ за ознакою доходу «126» у вигляді додаткового блага по фізичній особі анульовано кредитором за рішенням прийнятим 21.07.2015 у сумі 2527611,36 грн. ТОВ «Кей Колект» листом №135-18440 від 21.07.2015 повідомило позивача про прощення (анулювання) боргу в сумі 1069982,34 грн., та листом №135-18444 від 21.07.2015 про прощення (анулювання) боргу в сумі 1457629,02 грн., а також проінформовано щодо відображення отриманого доходу як додаткове благо у річній податковій декларації, та щодо сплати податків та податкових платежів а саме: податку на доходи фізичних осіб на підставі абз. 2 ст. 167.1 Розділу 4 Податкового кодексу України та військового збору на підставі пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України. Однак, позивачем, в порушення норм Податкового кодексу України, декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік не подано та податок на доходи фізичних осіб з отриманого в 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в сумі 504304,27 грн., та військового збору не сплачено. У зв`язку із виявленими порушеннями представник відповідача вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнято правомірно, позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_1 , вважає необгрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає.

Позивачем скористався правом подання відповіді на відзив, який надійшов на адресу суду 09.09.2019 (а.с.49-50). У відповіді на відзив зазначив, що відповідачем не підтверджено належними та допустими доказами виявлені в ході проведення перевірки порушення позивачем податкового законодавства. Контролюючим органом не встановлено природу заборгованості позивача та її складові, не розмежовано основну суму анульованого боргу (кредиту) позивача та суму нарахованих відсотків.

12.11.2019 ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду додатково витребувано докази у ТзОВ «Кей Колект», а саме належним чином засвідчені копії: -договору факторингу, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» про відступлення права вимоги за кредитними договорами, що стосуються ОСОБА_1 №0 від 13.12.2006 року та №0 від 22.12.2006 року; - кредитного договору №0 від 13.12.2006 року; - кредитного договору №0 від 22.12.2006 року; - за наявності інші договори, додаткові угоди, що укладалися між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 ; - рішення ТОВ «Кей-Колект» від 21.07.2015 року про анулювання (прощення) ОСОБА_1 кредитної заборгованості; - інформацію про підстави та причини прийняття ТОВ «Кей-Колект» від 21.07.2015 року про анулювання (прощення) ОСОБА_1 кредитної заборгованості та докази на підтвердження такої інформації; - інформацію про склад анульованого (прощеного) ОСОБА_1 боргу в сумі 2 527 611, 36 грн., а саме: за кредитним договором №0 від 22.12.2006 року в сумі - 1 069 982, 34 грн. та кредитним договором №0 від 13.12.2006 року в сумі - 1 457 629,02 грн., із зазначенням розміру прощеного основного боргу (тіла кредиту), розміру прощених відсотків за прощеною кредитною заборгованістю та у разі наявності інших складових (а.с.74-78).

Враховуючи те, що витребувані докази у строк вказаний судом в увахі не надійшли судом 29.11.2019 повторно направлено ухвалу суду від 12.11.2019 для виконання ТОВ «Кей-Колект» (85).

Витребувані у ТОВ «Кей-Колект» докази надійшли на адресу суду 18.12.2019 (а.с. 88-117).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити, надав суду пояснення аналогічні викладеним у відзиві.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши в сукупності письмові докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення проти позову, судом встановлено таке.

Між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 13 грудня 2006 року (а.с. 103-108), відповідно до умов якого, позивачу надано кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії в ссумі 99000,00 доларів США 00 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, на день укладення цього договору, складає 499950, 00 гривень. Термін кредитування з 13.12.2006 до 12.12.2013 зі сплатою 12.80 (дванадцять цілих вісім десятих) відсотків річних, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту.

Між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 22 грудня 2006 року (а.с. 96-100), відповідно до умов якого, позивачу надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 75000,00 доларів США 00 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, на день укладення цього договору, складає 378750, 00 гривень. Термін кредитування з 22.12.2006 до 20.12.2013 зі сплатою 12.3 (дванадцять цілих три десятих) відсотків річних, за використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту.

12.12.2011 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладені Договір факторингу №1 та Договір про відступлення права вимоги, згідно яких право вимоги за кредитним договором №0 від 13 грудня 2006 року та №0 від 22 грудня 2006 року, перейшли до ТОВ «Кей Колект».

21.07.2015 між ТОВ «Кей Колект» (кредитор), ТзОВ «Бі-Істейт» (поручитель) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено договір поруки №21/07-15 (а.с.113-114), відповідно до умов якого, поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання зобов`язання позичальником згідно основного договору №0 від 22 грудня 2006 року у сумі що дорівнює 3 972 грн., та договору №0 від 13 грудня 2006 року у сумі, що дорівнює 118 362,24 грн. Даним договором забезпечено часткове повернення позичальником коштів у вигляді кредиту, в тому числі відсотки та штрафи за: договором №0 від 22 грудня 2006 року у сумі 61 400,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.07.2015 дорівнює 1352768,33 грн., та договором №0 від 13 грудня 2006 року у сумі 82 935,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.07.2015 дорівнює 1827227,89 грн.

Відповідно до листів ТОВ «Кей Колект» №135-18440 від 21.07.2015 та №135-18444 від 21.07.2015 гр. ОСОБА_1 анульовано кредитну заборгованість за договором №0 від 22 грудня 2006 року у сумі 48 400,16 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2015 складає 1 069 982,34 грн. (а.с.115), та за договором №0 від 13 грудня 2006 року у сумі 65 935,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.07.2015 складає 1 457 629,02 грн. (а.с.116).

Судом встановлено, що на підставі пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ст. 79, п.82.2 ст.82 ПК України та наказу № 1749 від 16.10.2018 посадовими особами ГУ ДФС в Івано-Франківській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати ПДФО та військового збору з отриманих доходів за період 01.01.2015 по 31.12.2015.

За результатами перевірки складено акт № 1271/09-19-13-06/ від 17.12.2018, яким зафіксовано порушення позивачем:

- пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, п.167.1 ст. 167 ПК України в результаті чого донараховано 504304,27 грн., податку на доходи фізичних осіб;

- пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України а саме: неподання річної декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- п. 1.2 п.п. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України в результаті чого донараховано 37914,17 грн., військового збору.

На підставі вказаного акту винесені податкові повідомлення-рішення від 01.02.2019 за №, про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 47392,71 грн., з яких 37914,17 грн., за податковими зобов`язаннями та 9478,54 грн., за штрафними санкціями (а.с.13); № яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 630380,34 грн., з яких 504 304,27 за податковими зобов`язаннями та 126076,07 грн., за штрафними санкціями (а.с.14); №, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 170,00 грн., за платежем податок на доходи фізичних осіб, за результатами річного декларування (а.с.15).

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленнями-рішеннями ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про визнання таких рішень протиправними та їх скасування.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України.

Вирішуючи спір у даній адміністративній справі суд керувався, зокрема, такими нормами ПК України.

Відповідно до п.п. 4.1.1 п.4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на принципі загальності оподаткування, згідно якого кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є на підставі положень цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом його походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Тобто, лише за умови дотримання цих умов боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації, в іншому випадку кредитор виступає в ролі податкового агента щодо доходів, визначених підпунктом 164.2.17 пункту 164. 2 статті 164 Податкового кодексу України.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунута шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності з 01.01.2015.

Це уточнення не змінило регулювання, воно конкретизувало дійсний зміст наведеної норми.

Отже, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) нараховані проценти, штрафи тощо.

Аналогічну позицію неодноразово висловлював Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 14.02.2019 року по справі № 813/330/16 та у постанові від 22.05.2019 по справі №821/3224/15-а.

А тому, визначення природи боргу (основна частина, відсотки, штрафні санкції), прощеного банком, є однією із визначальних обставин, які підлягають з`ясуванню для встановлення дійсного податкового обов`язку платника в межах розглядуваних правовідносин.

При цьому вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

На виконання наведених процесуальних приписів судом, під час розгляду даної справи, вжито заходів щодо встановлення причини анулювання кредитором спірної суми заборгованості позивача, а також природу цієї заборгованості та її складові.

Як уже зазначалось судом вище, ухвалою суду від 12.11.2019 витребувано докази у ТзОВ «Кей Колект», а саме належним чином засвідчені копії: -договору факторингу, укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» про відступлення права вимоги за кредитними договорами, що стосуються ОСОБА_1 №0 від 13.12.2006 року та №0 від 22.12.2006 року; - кредитного договору №0 від 13.12.2006 року; - кредитного договору №0 від 22.12.2006 року; - за наявності інші договори, додаткові угоди, що укладалися між ТОВ «Кей-Колект» та ОСОБА_1 ; - рішення ТОВ «Кей-Колект» від 21.07.2015 року про анулювання (прощення) ОСОБА_1 кредитної заборгованості; - інформацію про підстави та причини прийняття ТОВ «Кей-Колект» від 21.07.2015 року про анулювання (прощення) ОСОБА_1 кредитної заборгованості та докази на підтвердження такої інформації; - інформацію про склад анульованого (прощеного) ОСОБА_1 боргу в сумі 2 527 611, 36 грн., а саме: за кредитним договором №0 від 22.12.2006 року в сумі - 1 069 982, 34 грн. та кредитним договором №0 від 13.12.2006 року в сумі - 1 457 629,02 грн., із зазначенням розміру прощеного основного боргу (тіла кредиту), розміру прощених відсотків за прощеною кредитною заборгованістю та у разі наявності інших складових (а.с.74-78).

На виконання ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.11.2019, ТОВ «Кей Колект» надано належним чином засвідчені копії: -Договору Факторингу №1 від 12.12.2011(а.с.89-93); виписку з Додатку №1 до договору Факторингу по кредитних договорах №0 від 13.12.2006 року та №0 від 22.12.2006 року (а.с.94); кредитного договору №0 від 13.12.2006 року та №0 від 22.12.2006 року, з додатками (а.с.103-111 та а.с.96-102); Договору Поруки №21/07-15 від 21.07.2015 (а.с.113-114); повідомлення №135-18444 від 21.07.2015 про анулювання боргу по кредитному договору №0 від 13.12.2006 (а.с.116) та повідомлення №135-18440 від 21.07.2015 про анулювання боргу по кредитному договору №0 від 22.12.2006 (а.с.115); розрахунок заборгованості по кредитних договорах №0 від 13.12.2006 та №0 від 22.12.2006 станом на 21.07.2015 «на дату анулювання заборгованості» (а.с.117).

Згідно акту перевірки №1271/09-19-13-06/ від 17.12.2018, проведеним аналізом отриманих відомостей, які були відображені в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку форми 1-ДФ за 2015 рік встановлено, що ОСОБА_1 одержав дохід у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) в сумі 2 527 611,36 грн., а саме: згідно кредитного договору №0 від 22.12.2006 року в сумі 1 069 982,34 грн., та згідно кредитного договору №0 від 13.12.2006 в сумі 1 457 629,02 грн. Податковим органом, ТОВ «Кей Колект» направлявся запит №9475/10/09-19-13-02-16 від 29.08.2018 про надання інформації та її документального підтвердження, щодо документів, які стали підставою для прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) боржнику. Згідно отриманої відповіді ТОВ «Кей Колект» підтверджено, що доходи нараховані у ф.1-ДФ за ознакою доходу «126» у вигляді додаткового блага по фізичній особі анульовано кредитором за рішенням прийнятим 21.07.2015 у сумі 2 527 611,36 грн. ТОВ «Кей Колект» листом №135-18440 від 21.07.2015 повідомило позивача про прощення (анулювання) боргу в сумі 1 069 982,34 грн., та листом №135-18444 від 21.07.2015 про прощення (анулювання) боргу в сумі 1 457 629,02 грн., а також проінформовано щодо відображення отриманого доходу як додаткове благо у річній податковій декларації, та щодо сплати податків та податкових платежів а саме: податку на доходи фізичних осіб на підставі абз. 2 ст. 167.1 Розділу 4 Податкового кодексу України та військового збору на підставі пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України.

На підставі отриманої від ТОВ «Кей Колект» інформації про прощення (анулювання) позивачу основної суми боргу (кредиту) в сумі 2 527 611,36 грн., а саме: згідно кредитного договору №0 від 22.12.2006 року в сумі 1 069 982,34 грн., та згідно кредитного договору №0 від 13.12.2006 в сумі 1 457 629,02 грн., податковий орган дійшов висновку про отримання ОСОБА_1 в 2015 році доходу у вигляді додаткового блага в сумі 504 304,27 грн., який розрахований виходячи з таких показників (12180*15%, (2527611,36 -12180)*20%). З огляду неподання позивачем, на час проведення перевірки, декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, не сплату податку на доходи фізичних осіб з отриманого в 2015 році доходу у сумі 504 304,27 грн., податковим органом донараховано податку на доходи фізичних осіб у сумі 504 304,27 грн., донараховано 37 914,17 грн., військового збору, розрахованого виходячи з таких показників (2 527 611,36 х 1,5%).

В судовому засіданні судом, з наданого ТОВ «Кей Колект» розрахунку заборгованості за кредитними договорами: №0 від 13.12.2006 та №0 від 22.12.2006, розрахованих станом на 21.07.2015, судом встановлено складові суми анульованого ТОВ «Кей Колект» боргу за договором №0 від 13.12.2006 в сумі 1 457 629,02 грн., та за договором №0 від 22.12.2006 року в сумі 1 069 982,34 грн., що сукупно становить 2 527 611,36 грн.

Так, згідно вказаного розрахунку (а.с.117) станом на 21.07.2015 заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 13.12.2006 сукупно становила 82 935,18 доларів США з яких 63 642,80 доларів США - тіло та 19 292,38 доларів США - відсотки.

Зазначчено, що 21.07.2015 погашено 375 819, 00 грн., що станом на 21.07.2015 становить 17 000,00 доларів США (курс далара станом на 21.07.2015 - 22.11). Залишок заборгованості на 21.07.2015 по вказаному кредитному договору становить 1 031 132,37 грн. - тіло; 426 496,64 грн., відсотки, що разом становить 1 457 629,02 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 22.12.2006 сукупно становила 61 400,16 доларів США з яких 48 213,82 доларів США - тіло та 13 186,34 доларів США - відсотки.

Зазначчено, що 21.07.2015 погашено 287 391,00 грн., що станом на 21.07.2015 становить 13 000,00 доларів США (курс далара станом на 21.07.2015 - 22.11). Залишок заборгованості на 21.07.2015 по вказаному кредитному договору становить 778 471,92 грн.,- тіло; 291 510,42 грн., відсотки, що разом становить 1 069 982,34 грн.

Таким чином, судом на підставі досліджених письмових доказів, встановлено, що ТОВ «Кей Колект» ОСОБА_1 прощено (анульовано) основну суму боргу (кредиту) зокрема: - по кредитному договору №0 від 13.12.2006 у розмірі 1 031 132,37 грн., та прощено (анульовано) проценти в розмірі 426 496,64 грн. Тобто, до складу анульованого боргу позивача у розмірі 1 457 629,02 грн., включено нараховані проценти в розмірі 426 496,64 грн., які у відповідності до норм податкового законодавства не є додатковим благом платника податку.

По кредитному договору №0 від 22.12.2006, ТОВ «Кей Колект» ОСОБА_1 прощено (анульовано) основну суму боргу (кредиту) у розмірі 778 471,92 грн., та прощено (анульовано) проценти в розмірі 291 510,42 грн. Тобто, до складу анульованого боргу позивача у розмірі 1 069 982, 34 грн., включено нараховані проценти в розмірі 291 510,42 грн., які у відповідності до норм податкового законодавства не є додатковим благом платника податку.

Як встановлено судом, під час проведення перевірки податковий орган керувався виключно податковим розрахунком сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за формою № 1-ДФ за 2015, відповіддю ТОВ «Кей Колект» на запит податкового органу та повідомленнями ТОВ «Кей Колект» про анулювання боргу, жодних інших заходів для з`ясування природи боргу (основна частина, відсотки, штрафні санкції), прощеного ТОВ «Кей Колект», що є однією із визначальних обставин, не вжив, хоча це мало істотне значення для визначення суми оподаткованого доходу платника податку.

Як наслідок, до складу загального річного оподатковуваного доходу позивача за 2015 рік включено всю суму прощеного боргу, в тому числі суми, що відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України не вважаються додатковим благом.

Отже, сума у розмірі 1 031 132,37 грн. (по кредитному договору №0 від 13.12.2006) та сума у розмірі 778 471,92 грн. (по кредитному договору №0 від 22.12.2006) є основною сумою боргу (кредиту) ОСОБА_1 , прощеного (анульованого) кредитором, яка збільшує дохід платника податку і включається до його оподаткованого доходу.

Таким чином, суми грошових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб та військового збору були визначені помилково та істотно завищені.

Суд зауважує, що повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення передбаченим у законі критеріям, не повинен підміняти контролюючий орган та перебирати на себе його повноваження щодо нарахування платнику податків грошових зобов`язань та штрафних санкцій в інших розмірах.

Зважаючи на встановлені судом обставини, податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України в Івано-Франківській області №, № від 01.02.2019, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення № від 01.02.2019, суд враховує таке.

Відповідно до пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

За приписами п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Судом встановлено, що податкова декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік до податкового органу позивач не подавав.

Таким чином, визначений податковим органом ОСОБА_1 , оскаржуваним рішенням штраф у розмірі 170,00 грн., є правомірним та таким, що відповідає вимогам ст. 120 Податкового кодексу України. Відтак, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № від 01.02.2019 у суду відсутні.

Решта доводів та аргументів сторін висновків суду не спростовують та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з статею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, підлягають до задоволення частково, шляхом визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №, № від 01.02.2019.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області №, № від 01.02.2019.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Головне управління ДФС в Івано-Франківській області (), вул. Незалежності, 20, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.

Рішення складене в повному обсязі 15 січня 2020 р.