Справа № 592/13362/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р.Справа № 592/13362/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Сиваченка Миколи Володимировича (головуючий І інстанції Бичков І.Г., м. Суми) на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Сиваченка Миколи Володимировича

про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з адміністративним позовом, в якому просив скасувати визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 776752 відносно ОСОБА_1 і закрити справу про адміністративне правопорушення; сягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що винесена постанова є протиправною, оскільки позивач не керував транспортним засобом, який був зупинений інспектором патрульної поліції, а тому він не є суб`єктом відповідальності за порушення ПДР, яке вказане у спірній постанові. Також послався на те, що інспектором патрульної поліції порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19 позовні вимоги задоволено: скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 776752 від 19.08.2019 року, винесену інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Сиваченком Миколою Володимировичем, і закрити справу про адміністративне правопорушення. Стягнуто з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Позивач повідомлений про дату, час і місце розгляду справи телефонограмою від 20.12.2019 р.

Відповідач повідомлявся на електронну адресу, яка містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою серії НК № 776752 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало порушення ним вимог п. 19.1 ПДР, а саме у темну пору доби не були ввімкнено ближнє світло фар.

Не погодившись з винесеною відповідачем постановою, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідачем, без дотримання імперативних приписів ст. 44 КАС України, не були подані суду всі наявні у нього документи та матеріали, які могли бути використані як докази у справі, а саме: суб`єктом владних повноважень не були подані суду документи, зазначені в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, більш того, на думку суду, відповідачем взагалі не було надано суду жодного переконливого, належного та допустимого доказу, відтак суд вважає, що вимоги позивача в частині скасування рішення суб`єкта владних повноважень - постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 776752 від 19.08.2019 року, винесеної інспектором роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Сиваченка Миколи Володимировича, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не довів, не доказав правомірності своїх дій та не спростував протиправності своїх дій.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що ним було дотримано процедуру розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з загальним висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 776752 від 19.08.2019 року, та закриття справи про адміністративне правопорушення, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП, відповідачем надано відеозапис з відео реєстратора, встановленого в патрульному авто поліцейських та відеозапис з нагрудної камери поліцейського. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення крім спірної постанови та відеозапису матеріали справи не містять. Посилання на вказаний відеозапис міститься у спірній постанові.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 19.1 розд. 19 ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі. Згідно з приміткою до вказаного пункту, в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця (пункт 1.10 ПДР України).

Положеннями ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення, в тому числі, правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Приписами ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису, який наданий інспектором патрульної поліції на підтвердження вчинення позивачем порушення п. 19.1 розд. 19 ПДР України вбачається, що автомобіль патрульної поліції рухався на зустріч автомобілю, яким, як було встановлено далі, керував ОСОБА_1 та з відеозапису вбачається, що на цьому автомобілі увімкнені світлові пристрої. В той же час, з наданий відеозапис не відображає, в якому саме режимі працюють світлові пристрої - ближнє світло фар чи габаритні вогні, а після зупинки автомобіля поліцейськими не було зафіксовано того факту, що на автомобілі не було ввімкнено саме ближнє світло фар, тобто відповідачем належним чином не доведено факту вчинення позивачем порушення п. 19.1 розд. 19 ПДР України. З наданого відеозапису з нагрудної камери також не вбачається того, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським встановлювалися обставини з приводу того, в якому саме режимі працювали світлові прилади.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Враховуючи те, що з наданого відеозапису, суду неможливо достеменно встановити, в якому саме режимі працюють світлові пристрої - ближнє світло фар чи габаритні вогні, а відповідачем достовірних доказів на підтвердження цієї обставини не надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 776752.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19 в цій частині прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Що стосується рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн., суд зазначає наступне.

При зверненні до суду першої інстанції позивачем заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

У своєму рішенні суд першої інстанції вказав, що вимога позивача про стягнення з відповідача судових витрат у сумі 10000 грн. підлягає частковому задоволенню, оскільки вищезазначені витрати у повній мірі належним чином не обґрунтовані, а, отже, заявлені позивачем судові витрати підлягають стягненню у розмірі 1000 грн.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду першої інстанції надано копію ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги № 1640-Р/19 від 22.08.2019 р. та орієнтовний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Положеннями ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Як вказувалося вище, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем до суду першої інстанції надано копію ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору про надання безоплатної правової допомоги № 1640-Р/19 від 22.08.2019 р. та орієнтовний розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу

Колегія суддів зазначає, що з наданих позивачем документів на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу неможливо встановити, що ці витрати пов`язані саме із розглядом цієї справи, позивачем не надано ані договору про надання професійної правничої допомоги, ані акту виконаних робіт, ані платіжних документів, які б підтверджували оплату понесених витрат на цю допомогу.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів, дійшла висновку, що надані представником позивача документи, на підтвердження факту надання правничої допомоги, не доводять факту понесення позивачем витрат саме в адміністративній справі № 592/13362/19, як і взагалі факту понесення таких витрат, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесених ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

У зв`язку з цим, суд дійшов до висновку, що рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19 підлягає скасуванню в частині стягнення з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. з прийняттям в цій частині нового рішення про відмову у стягненні з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Сиваченка Миколи Володимировича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19 - задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19 скасувати в частині стягнення з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн. та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у стягненні з Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.11.2019 року по справі № 592/13362/19 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 16.01.2020 року