Справа № 200/18019/14-а(2а/200/67/15)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. Дніпросправа № 200/18019/14-а(2а/200/67/15)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 р. (суддя Шевцова Т.В.) в адміністративній справі №200/18019/14-а(2а/200/67/15) за позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області, про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Дніпровський машинобудівний завод" 13 жовтня 2014 р. звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.2003 № 3544 "Про визнання майна безхазяйним" частково, а саме - скасувати його положення щодо визнання безхазяйним майна - нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову позивачем вказуалось на те, що ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод" є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ "Дніпровський машинобудівний завод", створеного шляхом перетворення Державного підприємства "Дніпровський машинобудівний завод" на підставі наказу Фонду державного майна України № 25-АТ від 01.02.1996. В процесі приватизації нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (Теплопункт ЖЕУ-4, приміщення ЖЕУ-4 (майстерні) не увійшли до статутного капіталу ВАТ ДМЗ, проте передані на його баланс. Враховуючи, що зазначені об`єкти перебувають у державній власності та знаходяться на балансі позивача, як правонаступника ВАТ ДМЗ, прийняття відповідачем спірного рішення без участі та відома позивача є, на думку позивача, неправомірним.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 р. адміністративний позов задоволено.

13 листопада 2019 р. до Третього апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга від ОСОБА_1 , який, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржену постанову скасувати та винести нове рішення, відмовивши у задоволенні позову. Скаржник стверджує, що оскаржена постанова суду першої інстанції безпосередньо стосується його законних інтересів та прав, оскільки він придбав зазначене нерухоме майно з прилюдних торгів, що підтверджується відповідним Свідоцтвом від 30.12.2003. Під час розгляду справи як сторонам, так і суду була відома ця обставина, однак ОСОБА_1 до участі в розгляді справи залучений не був. Також, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває справа № 200/20330/18 за позовом АТ "Дніпровський Машинобудівний завод" до ОСОБА_1 , виконкому Дніпровської міської ради, Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, Української Універсальної Біржі про визнання недійсними біржових торгів з продажу безхазяйного майна, визнання недійсним протоколу проведення біржових торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що 03.11.2009 ОСОБА_1 продав спірне майно ОСОБА_2 , яка також не була залучена до участі в розгляді справи. Наслідком прийняття Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська оскарженої постанови без участі ОСОБА_1 стало оспорення в судовому порядку в цивільній справі правоміності набуття ним права власності на спірний об`єкт нерухомості.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2019 р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . відкрито.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2019 р. справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 15 січня 2020 р.

У судовому засіданні представник скаржника (адвокат Ліфлянчик С.І.) підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги та пояснив суду, що ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод" ніколи не було власником спірного нерухомого майна, тому рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.2003 № 3544 його права не порушені. Суд першої інстанції ухвалив незаконну постанову, яка впливає на права скаржника, як особи, яка на законних підставах набула право власності на спірний об`єкт. Крім того, у суду першої інстанції були відсутні підстави поновлювати позивачу строк звернення до суду з позовом, зважаючи на те, що спірне рішення прийнято відповідачем у 2003 році, а позов подано у 2014 році.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 та зазначив, що провадження в адміністративний справі підлягає закриттю, оскільки щодо спірного нерухомого майна існує спір про право цивільне. Крім того, представник підтвердив ту обставину, що ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод", як і ВАТ "Дніпровський машинобудівний завод" ніколи не були власниками цього майна, а перебування майна на балансі підприємства не наділяє його правами власника, у тому числі, щодо розпорядження майном. Повноваження власника державного майна, яке не увійшло до статутних фондів підприємств в процесі приватизації, здійснює Фонд державного майна України та його регіональні відділення, тому рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20.11.2003 № 3544 не порушує прав позивача.

Від Публічного акціонерного товариства "Дніпровський машинобудівний завод" до Третього апеляційного адміністративного суду 26 грудня 2019 р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю єдиного представника - адвоката Соколова А.О. у відрядженні за межами м. Дніпра. До заяви додані копії посадочного документу, бланку замовлення проїзного документу та довіреності.

Частиною першою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Позивач отримав копію ухвали про призначення розгляду справи та повістку-виклик 17 грудня 2019 р., тобто за 28 днів до судового засідання. Колегія суддів вважає, що позивач мав достатній час для забезпечення явки до суду уповноваженого представника. Крім того, позивачем суду апеляційної інстанції не надано документів на підтвердження укладеної угоди про надання правової допомоги з адвокатом Соколовим А.О. Відсутні документи на підтвердження обставини відрядження адвоката у зв`язку із виконанням ним професійних обов`язків.

Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Дніпропетровській області, належним чином повідомлене про день, місце і час розгляду справи, доказом чого є повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення - 17.12.2019, до суду уповноваженого представника не направило, про причини неприбуття не повідомило.

Відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване, зазначивши про те, що спірне нерухоме майно перебуває у державній власності, проте відповідальність за збереження майна, яке не увійшло до статутного фонду, несе підприємство, на балансі якого таке майно перебуває. Визнання такого майна безхазайним без відома позивача є незаконним, що правильно встановлено оскарженою постановою суду першої інстанції.

Здійснюючи перевірку оскарженої постанови суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність спірного рішення, оскільки об`єкти нерухомості, перебуваючи на балансі позивача, не мали ознак безхазайного майна, Фондом держмайна України обліковувались за ПАТ "ДМЗ", отже підстав для винесення рішення виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради "Про визнання майна безхазяйним" від 20.11.2003 № 3544 в частині визнання безхазайним майном нежитлової будівлі по АДРЕСА_1 не існувало.

Колегія суддів зазначає наступне:

Пунктом 4 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Зі змісту наданих скаржником копій договору купівлі-продажу нерухомого майна та витягу з Державного реєстру правочинів № 7910984 вбачається, що станом на 03.11.2009 ОСОБА_1 був власником нежитлової будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . За договором купівлі-продажу від 03.11.2009 цей об`єкт нерухомого майна було відчужено ОСОБА_2 (номер у реєстрі нотаріальних дій - 1437, номер правочину - 3692297).

Таким чином, вирішуючи спір з приводу визнання правового статусу нерухомого майна, суд першої інстанції не залучив власника цього об`єкту при тому, що у позовній заяві викладено обставини щодо його продажу з прилюдних торгів ОСОБА_1 (а.с.3).

Як пояснив представник скаржника при розгляді апеляційної скарги, наслідком прийняття судом першої інстанції оскарженої постанови стало оспорення ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод" законності набуття ОСОБА_1 права власності на зазначене нерухоме майно з прилюдних торгів. При цьому, ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод", як позивач у справі № 200/20330/18, посилається як на підставу для задоволення позову до ОСОБА_3 саме на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 р., тому ОСОБА_1 має законне право на її оскарження.

Зважаючи на наведені вище обставини та приписи пункту 4 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України колегія суддів дійшла висновку про наявність безумовних підстав для скасування оскарженої постанови, яка була ухвалена за результатами розгляду позову ПАТ "Дніпровський машинобудівний завод" щодо нерухомого майна, власником якого були особи, не залучені до участі в розгляді справи, у тому числі, ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір, колегія суддів керується положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови судом першої інстанції), відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. Відповідно до статті 4 цього Кодексу (в зазначеній редакції) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Велика Палата Верховного Суду, приймаючи у подібних правовідносинах постанову від 05.12.2018 у справі № 1/1063-15/330а, прийшла до висновку, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. При цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Верховний Суд у постанові від 21 березня 2019 р. у справі № 811/1408/13-а зазначив, що скільки визнання незаконним та скасування рішення відповідача впливає на права третьої особи, в цьому випадку існує спір про право, що, у свою чергу, унеможливлює його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що визнання незаконним спірного рішення впливає на права третьої особи - власника нерухомого майна, яким з 03.11.2009 була ОСОБА_2 , а також на права ОСОБА_1 , який набув право власності на цей об`єкт у 2003 році, що оспорено в цивільному порядку у зв`язку із скасуванням Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 3544 від 20.11.2003 в частині, колегія суддів дійшла висновку про закриття проваження в адміністративній справі із роз`ясненням позивачу про розгляд його позову в порядку цивільного судочинства, зважаючи на суб`єктний склад учасників справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на заявлені в ній вимоги.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 р. в адміністративній справі №200/18019/14-а(2а/200/67/15) - скасувати.

Провадження в адміністративній справі №200/18019/14-а(2а/200/67/15) - закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 15 січня 2020 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2020 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук