Справа № 147/1189/19
Суддя: Дудіков А. В.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Тростянецький районний суд
справа № 147/1189/19
номер провадження № 2-а/147/2/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Тростянецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дудікова А.В.,

при секретарі Подолян Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Тростянецького районного суду Вінницької області адміністративну справу №147/1189/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Перегняк Ігоря Ігоровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора ВБДР УПП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Перегняк І.І. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серія ДП18 №556971 від 24.10.2019р.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 24.10.2019 р. інспектором ВБДР УПП у Вінницькій області, старшим лейтенантом поліції Перегняком І.І. відносно позивача було складено постанову по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №556971. В оскаржуваній постанові зазначено, що 24.10.2019 р. о 08.00 год. на автодорозі Т02-22, км.47-100, гр. ОСОБА_1 , будучи начальником ДРП філії Томашпільського райавтодору, своєчасно не вжив заходи щодо ліквідації ямковості на автомобільній дорозі, яка перевищує гранично допустиму, відповідно ДСТУ 3587-97, чим порушив п.п.1.5 ПДРУ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП. Даною постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн. Вказану постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не є особою, відповідальною за вирішення організаційних питань із забезпечення безпеки дорожнього руху. ОСОБА_1 перебуває на посаді майстра у Тростянецькому ДРП філії «Томашпільський райавтодор» дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», яка є структурним підрозділом без права юридичної особи дочірнього підприємства,

Посилаючись на Закон України «Про автомобільні дороги» зазначає, що суб`єктами адміністративного правопорушення до діючих норм і стандартів автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області є посадові особи Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, в той час він як майстер ДРП філії не може самостійно без дозволу та завдань власника, приступати до робіт на дорозі. Згідно постанови КМУ від 30.01.2019 р. №55 «Про затвердження переліку автомобільних доріг загального користування державного значення», автомобільна дорога Тульчин-Тростянець-Бершадь Т 02-22 відноситься до територіальної автомобільної дороги державного значення, а тому посадові особи ДП «Вінницький облавтодор» чи його філії не можуть бути суб`єктом відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

Враховуючи викладене, позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ДП18 №556971 від 24.10.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 140 КУпАП відносно ОСОБА_1

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 11.11.2019 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.40).

Позивач у судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутність позивача та його представника. Позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач у судові засідання, призначені на 21.11.2019 р., 23.12.2019 р. та 14.01.2020 р., не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Відповідачем не було надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, за таких обставин суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання у зв`язку з неявкою всіх учасників справи за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Положеннями ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративне правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, в тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП).

Згідно з частиною 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як вбачається з копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №556971; дата розгляду 24.10.2019; місце розгляду справи - смт. Тростянець, вул. Шкільна, 42; особа, яка розглянула справу - інспектор ВБДР УПП у Вінницькій області ДПП, ст. лейтенант поліції Перегняк І.І.; особа, щодо якої розглянута справа - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення: 24.10.2019 р. о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 , будучи начальником ДРП філії Томашпільського райавтодору, своєчасно не вжив заходи щодо ліквідації ямковості на автомобільній дорозі, яка перевищує гранично допустиму, відповідно ДСТУ 3587-97, чим порушив п.п.1.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП (а.с.10, 56).

Відповідно до п.1.5 Правил дорожнього руху дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Частиною 1 ст.140 КУпАП передбачено, що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема ч.1 вказаної статті, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Статтею 14 КУпАП передбачено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Закон України від 08.09.2005 року №2862-IV «Про автомобільні дороги» (надалі - Закон №2862-IV) визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності і не підлягають приватизації.

Згідно із ст. 10 Закону України «Про автомобільні дороги» державне управління автомобільними дорогами загального користування здійснює Державна служба автомобільних доріг України, що є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через керівника центрального органу виконавчої влади у галузі транспорту і який має свої органи управління на місцях.

Стаття 11 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає ряд обов`язків Державної служби автомобільних доріг, серед яких організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами; розробка нормативів та методик визначення витрат, пов`язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом та утриманням автомобільних доріг загального користування; забезпечення технічного нагляду за станом автомобільних доріг; виявлення аварійно-небезпечних місць (ділянок) та місць концентрації дорожньо-транспортних пригод на автомобільних дорогах і здійснення заходів щодо їх ліквідації; забезпечення належного маршрутного орієнтування користувачів автомобільних доріг.

Стаття 13 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачає відповідальність органу державного управління автомобільними дорогами загального користування за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, цільове використання бюджетних коштів на ремонт та утримання автомобільних доріг.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» своєчасне виявлення перешкод дорожнього руху і їхнє усунення, організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки руху належить до компетенції власників автомобільних доріг.

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до організаційної структури Державної служби автомобільних доріг, органом управління автомобільними дорогами у Вінницькій області є Служба автомобільних доріг у Вінницькій області.

Судом встановлено, що автомобільна дорога Т-02-22 «Тульчин-Тростянець-Бершадь», на якій згідно оскарженої постанови не було вжито заходів по належному утриманню, є автомобільною дорогою загального користування державного значення (а.с.29).

Повноваження власника на зазначеній ділянці дороги, з урахуванням того, що така знаходиться за межами населеного пункту, здійснюється відповідним територіальним підрозділом у даному випадку Службою автомобільних доріг у Вінницькій області, яка має права юридичної особи, є балансоутримувачем доріг державного та місцевого значення загального користування Вінницькій області, та відповідно є одержувачем бюджетних коштів.

Згідно з п.1 ч.3 ст.12 вказаного Закону посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

З Акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 24.10.2019 р. вбачається, що забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги (вулиці) покладено на Службу автомобільних доріг у Вінницькій області.

Саме посадові особи Служби автомобільних доріг у Вінницькій області (балансоутримувача автомобільних доріг), як розпорядники бюджетних коштів у сфері закупівлі підрядних робіт на здійснення поточного ремонту та експлуатаційного утримання, у повній мірі несуть відповідальність за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що узгоджується із положеннями ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги».

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом начальника філії «Тамашпільський райавтодор» ДП «Вінницький облавтодор» від 31.05.2018 р. ОСОБА_1 зарахований з 01.06.2018 р. до облікового складу працівників філії на посаду майстра (а.с.33,34).

Згідно посадової інструкції майстра Тростянецького ДРП філії «Томашпільський райавтодор» Погребняка Ю.О., на останнього не покладені обов`язки із забезпечення правил, норм та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху на автомобільних дорогах. З оскаржуваної постанови неможливо встановити, які саме обов`язки не виконав позивач, що були на нього покладені Посадовою інструкцією, або з яких причин не виконав.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 в даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно Положення про Департамент патрульної поліції, відповідач зобов`язаний надати в межах своєї компетенції посадовим і службовим особам обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень законодавства, в тому числі правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а у разі невиконання таких приписів притягнення винних до передбаченої законодавством відповідальності.

Проте інспектор припис на усунення порушення видав одночасно з притягненням позивача до адміністративної відповідальності, позбавивши його можливості вжити заходів на усунення виявлених порушень.

Приписи про усунення недоліків, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху повинні направлятися до власника доріг, який у свою чергу передбачає виконання зазначених у приписах робіт у плані завдань і направляє дочірньому підприємству чи іншій підрядній організації для виконання з одночасним фінансуванням виниклих додаткових робіт.

Згідно ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Презумція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідач не скористався своїм правом подати відзив та надавати докази в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення штрафу.

Разом із тим, доказування вини особи, яка притягується до юридичної відповідальності є забезпеченням принципу змагальної процедури.

Основним і первинним предметом доказування справ про адміністративні правопорушення є встановлення уповноваженим органом (посадовою особою) наявності сукупності ознак складу адміністративного правопорушення, у тому числі вини особи в учиненому нею діянні, фактів, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого ч.2 ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надав до суду жодних доказів, визначених ст. 251 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин, зважаючи на відсутність належних доказів, які б спростовували позицію позивача та підтверджували його вину за викладених в оскаржуваній постанові обставин, суд приходить до висновку, що постанова серії ДП18 № 556971 від 24.10.2019 р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП є незаконною і підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 241-243, 245, 250, 255 КАС України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДР Управління патрульної поліції у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Перегняк Ігоря Ігоровича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №556971 від 24.10.2019р.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 140 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №556971 від 24.10.2019р., закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до або через відповідні суди, протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: