Справа № 1.380.2019.003209
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003209
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Карп`як О.О.,

секретар судового засідання Лубоцька Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним і скасування наказу,-

в с т а н о в и в:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про визнання незаконним і скасування наказу начальника УПП Львівської області капітана поліції ОСОБА_5 № 32 від 23.05.2019 року «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та просить стягнути судові витрати, в тому числі і витрати на отриману правничу допомогу.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою суду від 19 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позиція позивача:

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає наступне. Наказом начальника УПП у Львівській області ДПП «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень» № 32 від 23.05.2019 року інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Пристай Т.В. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає даний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Підставою притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував його невихід на службу у вихідний день відповідно до Графіку несення служби особовим складом батальйонів на лютий 2019 року. Жодних наказів чи розпоряджень щодо залучення ОСОБА_1 до служби у вихідний день відповідачем не ухвалювалось. Просив позов задоволити.

Заперечення відповідача:

Заперечуючи проти позову в письмовому відзиві представник відповідача зазначив наступне. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулось на підставі висновку службового розслідування, затвердженого т.в.о. начальника Управління Струком В.Б. 07.05.2019 року. Як випливає із цього висновку, проведеним розслідування встановлене вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у безвідповідальному ставленні до виконання службових обов`язків, безпідставному невиході на службу по забезпеченню безпеки та безперешкодного проїзду транспортних засобів з особою, що здійснюється державна охорона (під час візиту до Львівської області Президента України ОСОБА_2 , який відбувся 23 лютого 2019 року). Свою відсутність на службі 23.02.2019 року позивач не заперечує. Статтею 91 Закону України «Про Національну поліцію» врегульовано службовий час і час відпочинку поліцейських. Так, статтею передбачено особливий характер служби в поліції, який містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджу керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції. Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

19 лютого 2019 року до Управління надійшла службова телеграма першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г., в якій останній проінформував підлеглих про візит 23.02.2019 до Львівської області особи, щодо якої здійснюється державна охорона. У зв`язку із цим, перший заступник начальника Департаменту у телеграмі вимагає від Управління вжити комплекс заходів щодо забезпечення публічної безпеки та безпеки дорожнього руху в межах компетенції з маршрутом пересування особи, щодо якої здійснюється охорона.

На виконання вказаного доручення заступник начальника Управління ОСОБА_4 склав, а начальник Управління ОСОБА_5 23.02.2019 року затвердив, дислокацію розміщення сил та засобів поліції із забезпечення безпеки дорожнього руху під час візиту до Львівської області Президента України ОСОБА_2 23 лютого 2019 року, згідно якої позивач залучений для виконання службових обов`язків у складі резерву. Необхідність виходу на службу 23.02.2019 доводилась позивачу командиром взводу 1 роти 4 батальйону 4 Управління ОСОБА_3. Як свідчить їх переписка в мобільному додатку telegram, позивач вимагає наказ, в свою чергу ОСОБА_3 інформує позивача, що в разі його неявки прийме відповідне рішення.В рамках службового розслідування здійснено спроби отримати пояснення позивача. Лише за допомогою мобільного додатку telegram позивач пояснив, що підставою виходу вихідний день на службу, вважає, має бути відповідний наказ. Зауважив, що команди взводу 1 роти 4 батальйону 4 Управління ОСОБА_3 не є його безпосередні керівником, та вказав, що перед посиленням цікавився наявністю відповідного наказу, однак стверджує, наказу в наявності не було. Вказані пояснення позивача, які знайшли місце і у позовній заяві, підтверджують факт завчасного ознайомлення позивача із дислокацією, тобто розпорядженням прямого керівництва про необхідність виходу позивача на службу, у його вихідний день - 23.02.2019 року, а також факт ігнорування останнім такого (розпорядження). Таким чином, позивач не виконав владне управлінське розпорядження прямого керівництва позивача, чим вчинив дисциплінарний проступок. Просив у задоволенні позову відмовити.

В судове засідання призначене на 09 січня 2020 року сторони не прибули, явки повноважних представників не забезпечили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відтак, враховуючи положення ч.9 ст.205 КАС України, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

ОСОБА_1 займає посаду інспектор взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП.

Командир взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 подав рапорт, в якому він повідомив, що 23.02.2019 року на ранковому шикуванні особового складу, який був задіяний для охорони громадського порядку під час приїзду осіб щодо яких здійснюється державна охорона, було виявлено відсутність двох працівників УПП у Львівській області ДПП, в т.ч. інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Пристая Т.В.

За фактами, вказаними у рапорті старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 та доданих до нього матеріалів проведено службову перевірку, за результатами якої в діях лейтенанта поліції ОСОБА_1 встановлено порушення, яке має ознаки дисциплінарного проступку під час забезпечення безпеки дорожнього руху під час візиту безпеки дорожнього руху під час візиту до Львівської області Президента України ОСОБА_2 .

Вищезазначене стало підставою для призначення службового розслідування.

За результатами службового розслідування, призначеного з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським взводом № 1 роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції інспектором взводу № 2роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пристаєм Тарасом Віталійовичем порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку і виразилося у невиході на службу по забезпеченню безпеки та безперешкодного проїзду транспортних засобів особою, щодо якої здійснюється державна охорона 23.02.2019 року, складено висновок (далі - висновок), який затверджено т.в.о. начальника УПП у Львівській області ДПП 07.05.2019 року.

Вищезазначеним висновком встановлено порушення в діях інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Пристая Т.В., що має ознаки дисциплінарного проступку і виразилося у невиході на службу по забезпеченню безпеки та безперешкодного проїзду транспортних засобів з особою, щодо якої здійснюється державна охорона, 23.02.2019 року. За вчинення дисциплінарного проступку, яким порушено вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» пунктів 1,4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національно поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», підпунктів 3.1.1, 3.1.10 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, на підставі пункту 2 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національно поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», до інспектора взводу № 2 роти № батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції Пристая Тараса Віталійовича рекомендовано застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

На підставі висновку, начальником УПП у Львівській області ДПП 23.05.2019 року видано наказ № 32 «Про застосування до працівників УПП у Львівській області ДПП дисциплінарних стягнень», за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національно поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», підпунктів 3.1.1, 3.1.10 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, на підставі пункту 2 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національно поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» до інспектора взводу № 2 роти № батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду

Надаючи правову оцінку спірним, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №580).

Згідно зі ст. 3 вказаного Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно зі ст. 18 Закону №580, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 91 Закону №580 врегульовано службовий час і час відпочинку поліцейських. Так, статтею передбачено особливий характер служби в поліції, який містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час. Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону №580, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджуються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» за своїм службовим становищем поліцейські можуть бути керівниками або підлеглими стосовно інших поліцейських. Керівник - це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю. Керівник, якому поліцейський підпорядкований за службою, у тому числі тимчасово, є прямим керівником для нього. Найближчий до підлеглого прямий керівник є безпосереднім керівником. Під час виконання службових обов`язків поліцейський підпорядковується лише своєму безпосередньому та прямому керівникові.

Відповідно до ч.6 ст. 2 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», у разі спільного виконання службових обов`язків поліцейськими, які не підпорядковані один одному по службі, старшим вважається поліцейський, визначений безпосереднім керівником або який займає вищу посаду. Якщо поліцейські займають рівні посади, старший визначається за спеціальним званням.

З матеріалів справи судом встановлено, що 19 лютого 2019 року до відповідача надійшов службовий лист першого заступника начальника Департаменту патрульної поліції Білошицького О.Г., в якій останній проінформував підлеглих про візит 23.02.2019 до Львівської області особи, щодо якої здійснюється державна охорона. У зв`язку із цим, вимагає від Управління вжити комплекс заходів щодо забезпечення публічної безпеки та безпеки дорожнього руху в межах компетенції за маршрутом пересування особи, щодо якої здійснюється охорона (а.с.43).

Відповідно до п.3 розділу XIII Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2018 №111, наряди поліції несуть службу відповідно до графіків чергувань, затверджених у встановленому порядку керівниками органів (підрозділів) поліції або особами, які виконують їх обов`язки, а у разі ускладнення оперативної обстановки додаткові наряди поліції залучаються до несення служби за рішенням керівників органів (підрозділів) поліції.

Суд встановив, що відповідно до витягу з дислокації розміщення сил та засобів поліції із забезпечення безпеки дорожнього руху під час візиту до Львівської області Президента України ОСОБА_2 23 лютого 2019 року, ОСОБА_1 залучений для виконання службових обов`язків у складі резерву (а.с. 44).

Згідно з п.3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Згідно абзаців 1,2 п.1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Позивач 27.04.2019 ознайомився із доповідною запискою голови дисциплінарної комісії Струк В.Б. про необхідність забезпечення явки позивача для отримання пояснень неявки на службу 23.02.2019 (а.с.47-48).

Однак, 06 травня 2019 року відповідачем складено акт про відмову від надання пояснень в рамках службового розслідування (а.с.50).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вказані обставини в сукупності підтверджують факт завчасного ознайомлення позивача із дислокацією, тобто розпорядженням прямого керівництва про необхідність виходу позивача на службу, у його вихідний день - 23.02.2019, а також факт ігнорування позивачем такого (розпорядження).

Судом встановлено, 07.05.2019 відповідачем складено висновок службового розслідування щодо дисциплінарного проступку у зв`язку з невиходом на службу по забезпеченню безпеки та безперешкодного проїзду транспортних засобів з особою, щодо якої здійснюється державна охорона 23.02.2019 (а.с.28-42)

Зі змісту даного висновку встановлено, що позивач вчинив дисциплінарний проступок, порушив вимоги пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» пунктів 1, 4, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національно поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», підпунктів 3.1.1, 3.1.10 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського патрульної поліції, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 № 4/1, абзаців 1, 2 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 №1179, на підставі пункту 2 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національно поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Проведеним у рамках службового розслідування аналізом Посадової інструкції командира батальйону УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13.12.2017 року №6086, встановлено, що старший лейтенант поліції на посаді командира батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП, у відповідності до визначених завдань та обов`язків, здійснює координацію роботи батальйону, здійснює безпосереднє керівництво особовим складом батальйону, задіяним для патрулювання визначеної території з метою забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства та держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, вживає організаційних заходів щодо підвищення ефективності роботи та інше. Відповідно до п.3.1.1 п.3.1 розділу ІІІ вказаної Посадової інструкції, командир батальйону УПП у Львівській області ДПП має право давати обов`язкові до виконання, усні та письмові вказівки, доручення, розпорядження особовому складу батальйону.

В судовому засіданні було допитано в якості свідка командира взводу № 1 роти № 4 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, який по суті позовних вимог пояснив наступне. Повідомлення позивача про вихід на роботу здійснювалось усно на шикуванні і було продубльовано засобами телефонного зв`язку в месенджері Telegram. ОСОБА_1 неодноразово вимагав для виходу на службу і у підсилання документальне підтвердження. Щодо ситуації, яка склалась 23.02.2019 року, то у підсилення не вийшло двоє осіб з тридцяти.

Таким чином, судом встановлено, що позивач не виконав владне управлінське розпорядження прямого керівництва позивача, чим вчинив дисциплінарний проступок.

Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частина 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень.

Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.

Аналогічний висновок, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення викладений Верховним Судом у Постанові від 10 квітня 2019 року (справа №813/3020/16 провадження 9901/22208/18).

Разом з тим, на покликання позивача про недопустимість притягнення позивача, який є членом первинної профспілкової організації, до відповідальності без згоди профспілки, то такі спростовуються ч. 9 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», згідно якої положення цієї статті щодо гарантій для працівників підприємств, установ або організацій, обраних до профспілкових органів в частині особливостей притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення - не поширюються на прокурорів, поліцейських, працівників Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України та органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства.

Виходячи із законодавчих приписів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі, в порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Згідно з частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно положень статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваного наказу, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним і скасування наказу не підлягає задоволенню. Відтак, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним і скасування наказу - відмовити повністю.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.01.2020 року

Суддя Карп`як Оксана Орестівна