Справа № 160/545/20
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
17 січня 2020 р.Справа №160/545/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в м. Дніпрі в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ-ІНВЕСТ» про забезпечення адміністративного позову по справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ-ІНВЕСТ» до Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ» про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що ТОВ ІІ «НЗ-ІНВЕСТ» є власником будівель та споруд (об`єктів нерухомого майна) розташованих за адресою: м. Дніпро, проспект П. Калнишевського (колишня вул. Косіора), 1а на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 17.08.2007 року, яке складається з будівель: П-1 - будівля зарядної, Г,Д,г1,д1,К, Л, Я, Є - навіси, Р - сміттєзбірник, С - туалет, Х, Ц, Ч - кіоски, 1-7 - огорожа.
ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» провело роботи по влаштуванню тимчасових споруд, які є об`єктами благоустрою та не є нерухомим майном (чи його частиною), та зареєструвало їх як частину нерухомого майна (магазину) на земельній ділянці, на яку закінчилось право оренди, тобто земельна ділянка, яка належить територіальній громаді м. Дніпра самовільно захоплена ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», та на яку Дніпровська міська рада надала позивачу (ТОВ ІІ «НЗ-ІНВЕСТ») дозвіл на розроблення проекту землеустрою.
Маючи чинне рішення Дніпровської міської ради № 99/50 від 27.11.2019, ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» має всі підстави для завершення процедури відведення земельної ділянки та отримання рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» земельної ділянки по просп. П. Калнишевського, 1-а у м. Дніпрі.
Наведені обставини, на думку позивача, свідчать, що невжиття заходів забезпечення позову значно ускладнить виконання судового рішення та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, а також призведе до появи нових судових спорів.
16.01.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом отримано заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-ІНВЕСТ» на заяву про забезпечення позову, в яких останній зазначає про безпідставність вимог та просить відмовити у забезпеченні позову.
Заперечення мотивовані тим, що ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» є власником магазину продовольчих та непродовольчих товарів загальною площею 3 416,3 кв. м., розташованого за адресою: м. Дніпро, пр-т. П. Калнишевського, 1а, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2019 № 185246191.
29 грудня 2003 року між ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» як Орендарем та Дніпропетровською міською радою як Орендодавцем на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 19.11.2003 року № 155/13 укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений 29.12.2003 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н. Б. і зареєстрованого в реєстрі за № 9790 (дублікат вказаного договору оренди видано 24.05.2016 року замість втраченого) та, який згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, оскільки до закінчення строку договору оренди земельної ділянки ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» звернулось до Дніпровської міської ради із відповідним клопотанням про його поновлення, але відповіді не отримало, по акту прийому-передачі земельну ділянку Дніпровській міській раді не повертало.
Договір оренди діє до 19.11.2033 року, проте ТОВ ІІ «НЕ-ІНВЕСТ» намагається відвести собі земельну ділянку не лише під своїми спорудами, але й під нерухомим майном, яке знаходиться у власності ТОВ «АТБ-МАРКЕТ».
Також, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували порушення їх прав або законних інтересів у результаті відведення ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» земельної ділянки під нерухомим майном, яке знаходиться у власності ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ».
Вирішуючи заяву по суті, суд виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частиною першою ст.151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, виходячи з конкретних доказів, суд повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального з`ясування чи додаткового доказування.
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.
Крім того, суд перевіряє докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог щодо забезпечення позову, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза, невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у реалізації заявником своїх прав та інтересів, чи слід забезпечувати позов саме у такий спосіб, про який просить заявник, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, чи є такий спосіб співмірним обсягу позовних вимог, чи має заявник легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Також, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін. В той же час, рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням акта суб`єкта владних повноважень та співмірними з позовними вимогами.
Відповідно до поданої заяви, позивач просить зупинити дію пункту 1 рішення Дніпровської міської ради VІІ скликання № 99/50 від 27.11.2019 до закінчення розгляду справи по суті, зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може призвести до реалізації рішення, яке оскаржується, бути наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а саме завершення процедури відведення земельної ділянки та отримання рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» земельної ділянки по просп. П. Калнишевського, 1-а у м. Дніпрі.
При цьому, позивач вважає, що під час завершення процедури відведення земельної ділянки та отримання рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ», можливо відведення земельної ділянки не лише під своїми спорудами, але й під нерухомим майном, яке перебуває у власності позивача.
В межах даної справи ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 року задоволено заяву про забезпечення позову та зупинено дію пункту рішень Дніпровської міської ради, які оскаржені до суду.
Отже, посилання позивача, що існує очевидна небезпека реєстрації земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно позивача, тобто порушення прав та інтересів позивача, суд вважає об`єктивними та обгрунтованими, оскільки правомірність пунктів рішень Дніпровської міської ради № 99/50 від 27.11.2019 року, № 201/40 від 23.01.2019 року, № 137/45 від 22.05.2019, стосуються земельної ділянки, розташованої за однією адресою, а саме: м.Дніпро, просп. Петра Калнишевського , 1 А оскарженно ТОВ ІІ «НЗ-ІНВЕСТ» та ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Суд також зазначає, що правомірність оскаржуваного пункту рішення Дніпропетровської міської ради буде перевірена за наслідками розгляду по суті адміністративної справи. Зупинення дії оскарженого пункту рішення носить тимчасовий характер, не скасовує його, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване на забезпечення виконання рішення суду у разі задоволення позову, недопущення настання негативних наслідків для позивача та збереження існуючого становища до винесення остаточного рішення у справі.
При цьому такі заходи забезпечення адміністративного позову відповідають предмету адміністративного позову.
З огляду на викладене, враховуючи зміст спірних правовідносин, можливі наслідки невжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна