Справа № 537/5212/19
Суддя: Сьоря С. І.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/537/13/2020
Справа № 537/5212/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2020 м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді - Сьоря С.І., за участю: секретаря - Яворської А.Г., позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області справу за адміністративним позовом фізичної особи ОСОБА_1 до суб`єкту владних повноважень - поліцейського другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Казмірчук Олени Ігорівни, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1784510 від 24 листопада 2019 року, складену відносно нього за ч.1 ст.132 -1 КупАП.

Свої вимоги мотивував тим, що 09 грудня 2019 року на його адресу надійшла постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК №1754510 від 24.11.2019 року, якою до нього застосовано

адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

На думку відповідача він вчинив правопорушення, передбачене ст. 132-1 КУпАП, яке полягало у тому, що на автомобілі, яким він керував, перебували залишки небезпечного вантажу на зовнішній поверхні автоцистерни.

Вважає, що зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення

правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Пункт 22.5 ПДР України, на який в оскаржуваній постанові посилається відповідач, передбачає порядок перевезення за спеціальними правилами небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів, які перевищують певні габарити або масу.

Ні ч. 1 ст. 132-1, ані п. 22.5 ПДР України не містить будь-яких вимог щодо зовнішнього вигляду автоцистерн.

Тож вважає, що жодні вимоги та норми ним порушені не були.

Жодний чинний нормативно-правовий акт, що регулює порядок перевезення вантажів, не містить вимог щодо стану зовнішньої поверхні автоцистерни.

Тобто в оскаржуваній постанові зазначено про порушення ним вимог, які у наведених в постанові нормах взагалі відсутні. Отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, а складена щодо нього постанова є неправомірною.

Більше того, будь-яких забруднень на автоцистерні не було.

Ні відповідач поліцейський роти №2 першого Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Казмірчук О.І., ні будь-які інші особи не здійснювали дослідження того, чи є якісь речовини - на автоцистерні, і тим паче, чи є такі речовини небезпечними. Працівники поліції лише хотіли за щось накласти на нього штраф і просто вигадали інформацію про нібито забруднення цистерни.

Твердження відповідача про нібито залишки небезпечної речовини на

автоцистерні нічим не підтверджені і не можуть бути підтверджені, адже

таких забруднень не було.

Тож під час винесення оскаржуваної постанови були відсутні будь-які докази

забруднення автоцистерни небезпечними речовинами, і взагалі докази будь-якого

забруднення або порушення п. 22.5 ПДР України і відповідно, відсутні докази вчинення

ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній відсутні відомості про здійснення

фото або відеозапису.

Тобто на момент розгляду справи у відповідача були відсутні будь-які докази

вчинення ним адміністративного правопорушення, а постанова оформлена з порушенням ст. 283 КУпАП.

Як вбачається із практики Верховного Суду від 30 травня 2018 року (справа №

337/3389/16-а) постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням, суб`єкта владних повноважень, актом, індивідуальної дії, який встановлює відповідні права, та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складати постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності.

Цією ж постановою Верховного Суду встановлено, що факт не зазначення у постанові про адміністративне правопорушення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі.

Таким чином вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою (оскільки не ґрунтується на жодному доказі), незаконною та підлягає скасуванню.

Окремо зазначає, що відповідно до п. 5 розділу ІІІ Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 656 від 04 серпня 2018 року контроль за дорожнім перевезенням небезпечних вантажів має здійснюватися, так, щоб не створювати, небезпеки для людей, майна та довкілля, а також перешкод у дорожньому русі.

Контроль здійснюється посадовою особою, що має відповідні повноваження, передбачені в посадових інструкціях, та пройшла спеціальне навчання (перепідготовку) з питань перевезення небезпечних вантажів.

Тобто контроль за перевіркою небезпечних вантажів може здійснювати тільки та

особа, яка пройшла спеціальне навчання.

Під час зупинки поліцейській не падав йому документів, які підтверджують наявність у нього повноважень на перевірку перевезення небезпечних вантажів, а також проходження ним спеціального навчання з питань перевезення небезпечних вантажів.

Не зазначено про наявність таких повноважень у відповідача поліцейського роти №2 першого Батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції у Вінницькій області Казмірчук О.І. і в оскаржуваній постанові. Тож постанова серія ЕАК №1784510 від 24 листопада 2019 року взагалі складені неповноважною особою і вже тільки з цієї підстави є неправомірною.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, що у ньому зазначені, при цьому пояснив, що 24 листопада 2019 року він керував автомобілем «Volvo FM 400 НР» д.н.з НОМЕР_1 з автоцистерною д.н.з. НОМЕР_2 в м. Вінниця по вул.. Черновола та був зупинений працівниками поліції. Працівник поліції запитав у нього, чому він керує вантажним автомобілем по вулиці по якій рух вантажних транспортних засобів заборонено. Він пояснив працівнику поліції, що будь - яких знаків, які б забороняли рух по вказаній вулиці вантажним транспортним засобам встановлено не було та що він їде до місця розвантаження вантажу, при цьому надав працівнику поліції відповідну товарно - транспорту накладну. Працівники поліції не вимагали у нього пред`явити для перевірки посвідчення водія чи інші документи та він їх для перевірки працівникам поліції не передавав. Працівник поліції заніс його дані, що містились у товарно - транспортній накладній до планшету, після чого сказав, що будуть складати протокол чи постанову за порушення ним вимог ПДР. Він запитав, які саме вимоги ПДР України він порушив, на що чіткої відповіді від працівників поліції не отримав. Після цього працівники поліції сіли до службового автомобіля та поїхали, а він поїхав до місця розвантаження вантажу. Будь - яких порушень вимог чинного законодавства при керуванні автомобілем він не допускав. Справа про адміністративне правопорушення у його присутності не розглядалась, постанова йому на місці не вручалась та про її існування йому стало відомо лише 09.12.2019 року, коли він отримав постанову у відділенні поштового зв`язку.

Відповідач - поліцейський другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Казмірчук О.І., яку належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, в судове засідання не прибула без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Представник відповідача - Департаменту патрульної поліції, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, в судове засідання не прибув без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву до суду не надходив.

За викладених обставин, з урахуванням вимог ст.ст.205, 268 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

24 листопада 2019 року поліцейським другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Казмірчук О.І. винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК №1784510, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що останній 24 листопада 2019 року о 01 год. 23 хв. в м. Вінниця по вул.. Л.Чорновола,12 керував автомобілем «Volvo FM 400 НР» д.н.з НОМЕР_1 та перевозив небезпечний вантаж, паливо - бензин моторний (оон 1203) із залишками небезпечного вантажу на зовнішній поверхні автоцистерни д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив п.22.5 ПДР України (порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).

Як встановлено судом, 24 листопада 2019 року о 01 год. 23 хв. в м. Вінниця по вул..Л.Чорновола,12 ОСОБА_1 керував автомобілем «Volvo FM 400 НР» д.н.з НОМЕР_1 з автоцистерною д.н.з. НОМЕР_2 , у якій перевозив вантаж, а саме бензин моторний (оон 1203).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про перевезення небезпечних вантажів», небезпечний вантаж - речовини, матеріали, вироби, відходи виробничої та іншої діяльності, які внаслідок притаманних їм властивостей за наявності певних факторів можуть під час перевезення спричинити вибух, пожежу, пошкодження технічних засобів, пристроїв, споруд та інших об`єктів, заподіяти матеріальні збитки та шкоду довкіллю, а також призвести до загибелі, травмування, отруєння людей, тварин і які за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за результатами випробувань в установленому порядку залежно від ступеня їх впливу на довкілля або людину віднесено до одного з класів небезпечних речовин; небезпечні речовини - речовини, віднесені до таких класів, зокрема, клас 3 - легкозаймисті рідини.

У додатку №2 та Додатку №3 до Правил перевезення небезпечних вантажів, що затверджені наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №1430 від 25.11.2008 року, наведено Перелік небезпечних вантажів за номерами ООН та Алфавітний перелік небезпечних вантажів, які допускаються до перевезення і згідно вказаних Правил, бензин моторний віднесено до небезпечних вантажів (номер ООН - 1203, клас - 3).

З наведеного вбачається, що 24 листопада 2019 року о 01 год. 23 хв. в м. Вінниця по вул.. Л.Чорновола,12 ОСОБА_1 керував автомобілем «Volvo FM 400 НР» д.н.з НОМЕР_1 з автоцистерною д.н.з. НОМЕР_2 , у якій перевозив небезпечний вантаж.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п.п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р., ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 22.5 ПДР України передбачено, що дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами.

Наказом МВС України №656 від 04 серпня 2018 року затверджено Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів та згідно п.1.1 цих Правил, вони визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.132 - 1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів.

Відповідно до ст..213 КУпАП справа про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ст..222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст.132-1 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст..254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ст..258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

З наведеного вбачається, що у випадку вчинення повнолітніми особами адміністративних правопорушень, передбачених ст.132 - 1 ч.1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції органів Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається та уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст..283 КУпАП.

Відповідно до ст..7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст..245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності та вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено главою 22 КУпАП та ст..279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Також, відповідно до п.9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі . Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

При цьому, відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст..285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

При обґрунтуванні позову та в судовому засіданні позивач посилається на відсутність самого факту порушення ним вимог п.22.5 ПДР України та вимог Правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, за порушення вимог яких ч.1 ст. 132-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.

В свою чергу, відповідачами суду не надано належних доказів того, що під час керування 24 листопада 2019 року о 01 год. 23 хв. в м. Вінниця по вул.. Л.Чорновола,12 автомобілем «Volvo FM 400 НР» д.н.з НОМЕР_1 з автоцистерною д.н.з. НОМЕР_2 , у якій перевозився небезпечний вантаж, позивач порушив вимоги ПДР України та Правила дорожнього перевезення небезпечних вантажів, які затверджено наказом МВС України №656 від 04 серпня 2018 року.

Тобто відповідачами не надано належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку було встановлено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що передбачене ч.1 ст.132-1 КУпАП, винність позивача, як і не надано доказів, якими б спростовувались обставини, на які посилається позивач при обґрунтуванні позову.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до позовної заяви позивач просить поновити строк на оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1784510 від 24 листопада 2019 року, зазначаючи, що оскаржувана постанова у день її винесення йому вручена не була та її копію він отримав засобами поштового зв`язку тільки 09.12.2019 року.

Відповідно до ст..121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст..122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 ст..286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскільки дана позовна заява подана до суду з приводу оскарження постанови суб`єкту владних повноважень по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, то строк для звернення до суду з даним позовом повинен рахуватись з дня вручення постанови.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова в день її винесення позивачу не вручалась та була отримана ним засобами поштового зв`язку 09.12.2019 року.

Враховуючи викладене, а також те, що даний позов подано до суду 16.12.2019 року, то суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду у межах строку звернення до суду, що визначений ч.2 ст.286 КАС України.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є законним та обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст..139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ст.. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

12.12.2019 року між позивачем та адвокатом Чорнухою Ю.В. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язалася забезпечити надання правової допомоги Пишняк М.І., а саме надати консультацію та підготувати позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК № 1784510 від 24 листопада 2019 року.

Згідно розрахунку витрат на правову допомогу від 16.12.2019 року, адвокатом надано позивачу правову допомогу, а саме надано консультацію, на яку затрачено 30 хвилин та складено позовну заяву про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕАК № 1784510 від 24 листопада 2019 року, на що затрачено 3 год. 30 хв., при цьому сторони погодили, що вартість послуг з надання вказаної правової допомоги складає 500 грн.

Відповідно до квитанції №3 від 16.12.2019 року позивачем сплачено адвокату Чорнуха Ю.В. 500 грн. за надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, а також те, що позов підлягає задоволенню, при цьому заявлені витрати на професійну правничу допомогу пов`язані саме з розглядом даної справи, вони є співмірними із складністю справи, а розмір заявлених витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, то за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст.1, 6, 77, 79, 241 - 246, 268, 269, 271, 286 КАС України ст.ст.9, 10, 22, 33, 268, 287 - 289 КУпАП, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до поліцейського другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Казмірчук Олени Ігорівни (21010 м.Вінниця, вул.. Ботанічна, буд.24 ), Департаменту патрульної поліції (03048 м. Київ, вул.. Федора Ернеста, буд.3, ) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАК № 1784510 від 24 листопада 2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за вчинення правопорушення передбаченого ст..132-1 ч.1 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ст..132-1 ч.1 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (03048 м. Київ, вул.. Федора Ернеста, буд.3, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) - 500 грн. сплачених за надання професійної правничої допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду через Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне рішення проголошено 16 січня 2020 року.

Суддя: