Справа № 607/26817/19
Суддя: Грицак Р. М.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2020 Справа №607/26817/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Грицака Р.М.,

за участі секретаря с/з Лобач І.В.,

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Дубової М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради в особі Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови серії ТЕ № № 004003 від 30 жовтня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Тернопільської міської ради в особі Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хоміва Василя Михайловича від 30 жовтня 2019 року №004003 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що вранці 30 жовтня 2019 р. він привіз своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на терміновий прийом до лікаря Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, що на вул. Федьковича, 16, в зв`язку з загостренням у сина ОСОБА_2 ларинготрахеїту та у сина ОСОБА_3 стенозу гортані 2 ст. і ларинготрахеїту (які за декілька днів до того госпіталізовувалися, причому син ОСОБА_3 - у важному стані), що підтверджується копіями їх медичних карток та виписками з лікарні. Оскільки в той день не було вільних місць на ділянці дороги де паркування не заборонене, він був змушений залишити свій автомобіль поблизу лікарні неподалік тротуару на вул. Пирогова з порушенням ПДР, увімкнувши при цьому аварійний сигнал, оскільки в даній ситуації дітей потрібно було доставити до лікаря якнайшвидше, та ще й нести на руках. Вважає, що він діяв в стані крайньої необхідності, пов`язаної з усуненням небезпеки щодо права на охорону здоров`я та медичну допомогу його дітей, встановленого ст. 49 Конституції. На підставі наведеного просить скасувати постанову головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хоміва Василя Михайловича від 30.10.2019 р. № 004003 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), а провадження у справі закрити. Крім того просить суд врахувати, те, що дана ситуація викликала суспільний інтерес і привернула увагу засобів масової інформації, в результаті чого телеканалом "Тернопіль" 05 листопада 2019 р. було опубліковано відеосюжет "Необхідна парковка»: тернополянин просить облаштувати місце для паркування біля дитячої", а Інтернет - виданням "20 хвилин" 06 листопада 2019 року розміщено статтю ""Замість МАФу - парковку": тернополянин скаржиться на відсутність місць для паркування біля дитячої поліклініки". Крім того, 13 листопада 2019 р. на сайті Єдиної системи місцевих петицій ним було розміщено петицію з вимогою до Тернопільської міської ради обладнати поблизу дитячої лікарні парковку.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від листопада 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

10 грудня 2019 року судом зареєстровано відзив відповідача Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради на позовну заяву, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У відзиві вказано, що згідно статті 18 КУпАП стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза зазначеним охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. Коментована стаття передбачає, що небезпека за таких обставин не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Це одне з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Позивач міг зупинитись біля магазину «Тера», про що він вказав редакції 20 хв, однак він свідомо порушив ПДР, зупинившись в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена». Окрім цього, місця не заборонені для паркування Правилами дорожнього руху біля даної поліклініки є по вулиці Пирогова зі сторони поліклініки, по вул. Федьковича, Січових Стрільців. Одночасно, в управління муніципальної інспекції надходять численні повідомлення про порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху по вулиці Пирогова, особливо від адміністрації Тернопільської міської лікарні швидкої допомоги, оскільки хаотичне паркування транспортних засобів унеможливлює проїзд транспорту швидкої допомоги. З доданих до матеріалів справи, а саме з виписки з медичної картки вбачається, що діти позивача були виписані зі стаціонару 19.10.2019р. (госпіталізовані 18.10.2019) під спостереження дільничого педіатра, а отже планове відвідування дільничого педіатра не вважається крайньою необхідністю.

Твердження позивача на суспільний інтерес щодо ситуації, яка склалася вважає безпідставним, оскільки петицію, розміщену на сайті Тернопільської міської ради підписали лише 42 особи з необхідних 300 (14 відсотків), а також опубліковане в одній із соціальних мереж (Fасеbоок) повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності викликало масу негативних відгуків в сторону позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Дубова М.А. у судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні, з підстав, вказаних у відзиві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав:

Згідно постанови головного спеціаліста-інспектора з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хоміва Василя Михайловича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ТЕ № 004003 від 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно вказаної постанови 30 жовтня 2019 року о 10 год. 21 хв. ОСОБА_1 здійснив стоянку транспортним засобом OPEL MOVANO за адресою м. Тернопіль, вул. Пирогова в зоні дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено", чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України. Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 8.4 (в) Правил дорожнього руху, заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі. Дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено» є заборонним та означає, що забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками. Відповідно до Правил дорожнього руху Зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Частина 1 ст. 14-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Згідно примітки до зазначеної норми режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів. Як вбачається із матеріалів фотофіксації правопорушення, транспортний засіб OPEL MOVANO з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснив стояку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», чим порушив п 8.4 Правил дорожнього руху. Позивач не заперечує факт здійснення ним стояки транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», в порушення п 8.4 Правил дорожнього руху, однак позивач зазначає про відсутність його вини, оскільки порушення Правил дорожнього руху України допустив у стані крайньої необхідності, що згідно з нормами КУпАП виключає можливість притягнення до відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення. Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода. У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини. Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства. Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам. Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається. Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій. Отже, положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності. ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження ( а.с. 7,8). Як вбачається з довідки виданої дільничним педіатром Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був на прийомі у лікаря педіатра у супроводі батьків 18 жовтня 2019 року, 23 жовтня 2019 року, 30 жовтня 2019 року о 10.00 год., 4 листопада 2019 року о 10.30 год., 08.11.2019 року о 15.00 год. з приводу лікування ГРВІ, гострого ларинготрахеїту ускладненого стенозом гортані ІІ ступені. Копіями медичних карток та виписками з лікарні підтверджується факт госпіталізації 18-19 жовтня 2019 року малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 до Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, що на вул. Федьковича, 16, в зв`язку із наявними захворюваннями ГРВІ, а також перебування дітей на прийомі у лікаря 30 жовтня 2019 року. Згідно ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. Право на життя захищається у ст. 2 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Реалізація права на життя не можлива без реалізації права на здоров`я. Адже нормальне біологічне та соціальне функціонування людини не можливе без здоров`я. Реалізація права на життя у повному об`ємі можливо лише при гарантуванні права на здоров`я. Одним з аспектів реалізації права на здоров`я є ненадання своєчасної адекватної і необхідної медичної допомоги.

За визначенням Всесвітньої організації охорони здоров`я (ВООЗ), життя, виживання, максимальний розвиток, доступ дітей до служб охорони здоров`я є не лише їх фундаментальними потребами, але й основними правами людини. Головним інструментом для захисту та реалізації цих прав є Конвенція ООН про права дитини (далі - Конвенція), ратифікована Парламентом України 27.09.1991 р. Дві статті цієї Конвенції напряму стосуються охорони здоров`я дітей. Так, у ст. 6 йдеться про те, що держави-учасниці визнають, що кожна дитина має невід`ємне право на життя, та забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а у ст. 24 - що держави-учасниці визнають право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров`я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров`я, намагаються забезпечити, щоб жодна дитина не була позбавлена свого права на доступ до подібних послуг системи охорони здоров`я. Аналізуючи подані позивачем докази, суд вважає, що ОСОБА_1 діяв в стані крайньої необхідності, пов`язаної з усуненням небезпеки щодо права на охорону здоров`я та медичну допомогу його дітей, встановленого ст. 49 Конституції України, а тому не порушував положень ч. 1 ст. 122 КУпАП. На думку суду, позивач за відсутності вільного паркувального місця біля дитячої лікарні вимушений був здійснити стоянку у зоні дії знаку «Заборона стоянки» з метою забезпечення права на отримання медичної допомоги одночасно своїм двом дітям, які за своїм віком (1 рік та 4 роки) та незадовільним станом здоров`я не могли самостійно пересуватися, та їх потрібно було нести на руках. Як зазначив позивач та не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні, під час зупинки ним було включено аварійний сигнал автомобіля, що свідчить про наявність безвихідного становища водія транспортного засобу, однак інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням транспортних засобів управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності без з`ясування всіх обставин справи та належної оцінки дій позивача. Суд критично оцінює посилання відповідача на те, що позивач міг зупинитись біля магазину «Тера» чи на іншій стороні вулиці Федьковича, чи вулицях Пирогова, Січових Стрільців, однак він свідомо порушив ПДР, зупинившись в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», оскільки з фото таблиць наданих відповідачем як доказ винуватості позивача не вбачається вільного місця для паркування поблизу дитячої лікарні. Інших доказів про наявність вільного місця поза зоною знаку «Стоянка заборонена» відповідачем не надано. Також суд вважає недоведеним твердження відповідача, що паркування позивачем транспортного засобу могло унеможливити проїзд транспорту швидкої допомоги. Крім того суд відхиляє твердження представника відповідача, щодо аналізу виписки з медичної картки надану позивачем, як планове відвідування дітей дільничого педіатра, що не вважається крайньою необхідністю, оскільки оцінку стану здоров`я дітей та необхідність їх огляду та порядку надання медичної допомоги визначається лікарем. В силу ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Згідно статті 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оцінюючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в скоєнні вказаного адміністративного правопорушення не доведена, його дії підпадають під положення ст. 18 КУпАП, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 49 Конституції України, ст. ст. 241, 242, 243, 244, 246, 250 КАС України, ст.ст. 18, 258, 278, 279, 280, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) №004003 від 30 жовтня 2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. - скасувати.

Адміністративну справу відносно ОСОБА_1 за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадженням закрити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради, місцезнаходження: бульвар. Т. Шевченка, 1, м. Тернопіль.

Рішення суду складено та підписано 17 січня 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак