Справа № 195/2018/19
Суддя: Скрипченко Д. М.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 195/2018/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

14.01.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Мітуса Руслана Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського СРПП №2 Солонянського відділення поліції Дніпровського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Мітуса Р.П. про скасування постанови серії ДП18 №290093 від 10.12.2019 року про накладення адміністративного стягнення.

Позов обґрунтовано тим, що згідно вказаної постанови відповідач наклав на нього адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 51 гривня внаслідок того, що 10.12.2019 року о 12.35 годині він керував транспортним засобом по автодорозі Бориспіль-Дніпро -Запоріжжя з не пристебнутим ременем безпеки.

Вважає, що дії відповідача у даному випадку були незаконними, факт вчинення ним правопорушення недоведеним, а висновок щодо притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим, внаслідок чого постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню.

В порушення вимог ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про накладення адміністративного стягнення не містить пункту Правил дорожнього руху України, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, заповнена нерозбірливим почерком, відомості про особу записано недрукованими літерами.

В порушення вимог ст. 251 КУпАП відповідач не надав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення доказів на підтвердження факту вчинення правопорушення, якими обґрунтовано правомірність прийнятого рішення.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов у повному обсязі.

Відповідач надав суду письмову заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності у судовому засіданні та заперечення на позов посилаючись на те, що доводи позивача не обгрунтовані, оскільки під час розгляду справи було встановлено факт вчинення правопорушення, який визнано самим порушником, а копія постанови видана на місці.

Перевіривши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно приписів ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху передбачених, у тому числі ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другої цієї статті, уповноваженими органами (посадовими органами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Матеріалами справи доведено, що постановою серія ДП18 №290093 від 10.12.2019 року на позивача накладено адміністративне стягнення за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення у виді штрафу в сумі 51 гривня.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 10.12.2019 року о 12.35 годині він керував транспортним засобом по автодорозі Бориспіль-Дніпро -Запоріжжя з не пристебнутим ременем безпеки.

Відповідно до ст.283 КУпАП - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст. 276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Як вбачається з матеріалів, постанова була винесена на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015 - аналіз положень глави 22 КупАП в системному зв`язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення", і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України".

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто - на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 258 КУпАП працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до вимог ст. 249 Кодексу справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. (ст.251 Кодексу).

Згідно з частиною першою ст. 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Право на правову допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України.

Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 1853 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, що в даному випадку відповідачем здійснено не було.

Згідно вивчених судом матеріалів справи, з`ясованих обставин справи які досліджені доказами, суд прийшов до висновку про задоволення адміністративного позову, в зв`язку з тим, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних доказів скоєння позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові.

На підставі ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи відсутність підстав для сплати судового збору у справах зазначеної категорії, суд приходить до висновку що судові витрати у справі відносяться на рахунок держави і стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 19, 21, 22, 26, 55, 62, 124 Конституції України, ст. ст. 33, 245, 280, 287, 289 КУпАП, ст.ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрованого за місцем проживання: АДРЕСА_1 ) до поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого сержанта поліції Мітуса Руслана Петровича (Дніпропетровська область Солонянський район, с-ще Солоне вул. Строменка, 1) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ДП18 №290093 від 10.12.2019 року винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції №2 Солонянського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшим сержантом поліції Мітусом Русланом Петровичем відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Закрити провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. ч. 5 ст. 121 КУпАП відповідно до постанови серії ДП18 №290093 від 10.12.2019 року.

Судові витрати компенсуються за рахунок держави, стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи безпосередньо до Третього адміністративного апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: Д. М. Скрипченко