Справа № 814/1059/18
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 814/1059/18
Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Скрипченка В.О., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ТОВ «Миколаїв-Облтранс» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення - 21.11.2018р.) по справі за адміністративним позовом ТОВ «Миколаїв-Облтранс» до Миколаївської міської ради про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2018 року ТОВ «Миколаїв-Облтранс» звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Миколаївської міської ради, в якому просило суд :

- визнати протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради, яка полягає в порушенні ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме: у відмові повторно розглянути рішення міської ради від 11.10.2016р. №9/11 «Про внесення доповнень до переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012р. №17/11», яке було зупинено розпорядженням міського голови від 13.10.2016р. №267р.;

- зобов`язати Миколаївську міську раду у двотижневий строк з дня набрання чинності рішенням суду повторно розглянути рішення міської ради від 11.10.2016р. №9/11 «Про внесення доповнень до переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012р. №17/11» у відповідності до ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з урахуванням законних зауважень Миколаївського міського голови.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що депутати Миколаївської МР безпідставно, порушуючи норми чинного законодавства України, не розглядають повторно рішення міської ради від 11.10.2016р. №9/11 «Про внесення доповнень до переліку об`єктів групи "А" комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012р. №17/11», що на думку позивача, є протиправною бездіяльністю, яка порушує права осіб, визначених покупцями в зазначеному рішенні, в тому числі права позивача на укладення договору купівлі-продажу комунального майна відповідно до норм чинного законодавства України.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у задоволенні адміністративного позову ТОВ «Миколаїв-Облтранс» - відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, ТОВ «Миколаїв-Облтранс» 17.12.2018 року подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

12.02.2015 року між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (перейменоване в управління комунального майна Миколаївської міської ради) та ТОВ «Миколаїв-Облтранс» було укладено строковий (т.б. на 2 роки 11 місяців) договір №7592 оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, а саме - нежитлового приміщення (підвал) пл.135,4 кв.м., яке розташоване за адресою: м.Миколаїв, вул.Адміральська,23/2.

Згідно із п.6.6. вказаного вище договору оренди №7592, орендар (т.б. ТОВ «Миколаїв-Облтранс»), серед іншого, має право приватизувати зазначене вище орендоване нежитлове приміщення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Користуючись своїм правом, наданим п.6.6 договору оренди, позивач звернувся до органів приватизації щодо розгляду питання приватизації орендованого нежитлового приміщення, розташованого по вул. Адміральській, 23/2 в м. Миколаєві .

Далі, на підставі поданих позивачем документів, Управлінням комунального майна Миколаївської МР було підготовлено та внесено на розгляд міської ради проект рішення «Про внесення доповнень до переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012р. №17/11». Т.б. до переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації додатково було включено нежитлове приміщення по вул .Адміральській , 23/2, покупцем якого визначено ТОВ «Миколаїв-Облтранс».

11.10.2016 року вищевказаний вище проект рішення було розглянуто на пленарному засіданні міської ради та прийнято рішення №9/11 «Про внесення доповнень до переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012р. №17/11», яке було розміщене на офіційному сайті Миколаївської МР.

Однак, 13.10.2016 року Миколаївський міський голова, посилаючись на приписи ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та економічно - необгрунтовану вартість об`єктів, які підлягають приватизації, видав розпорядження №267р «Про зупинення рішення Миколаївської міської ради від 11.10.2016р. №9/11».

Проте, в подальшому, постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.06.2017р. (по справі №490/3295/17 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Миколаївського міського голови, яке було залишено без змін постановою ОААС від 19.09.2017р.) було визнано протиправною бездіяльність Миколаївського міського голови щодо невнесення у 5-денний строк на повторний розгляд міської ради рішення ММР №9/11 від 11.10.2016р., яке ним було зупинено розпорядженням №267р від 13.10.2016р. та зобов`язано останнього протягом 5 днів з дня набрання чинності рішенням суду внести на повторний розгляд Миколаївської МР вказане вище рішення №9/11.

16.04.2018 року ТОВ «Миколаїв-Облтранс» звернулося до Управління комунального майна ММР з інформаційним запитом щодо результатів повторного розгляду міськрадою рішення №9/11 від 11.10.2016р., на який, в свою чергу, отримало відповідь від 19.04.2018р. №849, в якій повідомлялося про фактичний не розгляд міською радою на засіданні 23-ї сесії 27.07.2017р. спірного питання, в зв`язку із чим, рішення ММР №9/11 від 11.10.2016р. не набрало законної сили, а тому, відповідно, не має і підстав для укладення договору купівлі-продажу орендованого майна.

Не будучи задоволеним такою відповіддю та фактичною бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог та відповідно, з відсутності факту бездіяльності відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи, цілком погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування» встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, як і повноваження органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб визначені Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР.

Згідно із ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні, акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до приписів ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова, серед іншого, здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради.

Як вбачається зі змісту приписів ч.ч.1,2,3,5,6,7,8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Рішення ради приймається відкритим (у т.ч. поіменним) або таємним голосуванням. Рішення ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради. Сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Разом з тим, слід зазначити, що у відповідності до ч.4 ст.59 цього ж Закону №280/97-ВР, рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.

Так, як встановлено з матеріалів справи судами обох інстанцій, 11.10.2016 року на пленарному засіданні Миколаївською міської ради було прийнято рішення №9/11 «Про внесення доповнень до переліку об`єктів групи «А» комунальної власності територіальної громади м. Миколаєва, що підлягають приватизації, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 31.05.2012р. №17/11», яке було розміщене на офіційному сайті Миколаївської МР.

Однак, в подальшому, як свідчать матеріали справи, 13.10.2016 року Миколаївський міський голова, посилаючись на приписи ч.4 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та економічно - необгрунтовану вартість об`єктів, які підлягають приватизації, видав розпорядження №267р «Про зупинення рішення Миколаївської міської ради від 11.10.2016р. №9/11».

Як видно зі змісту наявного в матеріалах справи проекту порядку денного та витягу із стенограми 23-ої сесії Миколаївської міської ради, рішення від 11.10.2016 року №9/11 («файл s-fk-608») фактично було включено до проекту порядку денного цієї сесії та фактично розглядалось Миколаївською міською радою на пленарному засіданні, але за результатами обговорення та голосування депутатів від загального складу ради було виключено із порядку денного засідання 23-ої сесії Миколаївської міської ради.

Як вже зазначалося вище, частиною 2 ст.59 Закону України №280/97-ВР встановлено, що рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, враховуючи вказані вище обставини, міська рада (т.б. відповідач), як колегіальний орган місцевого самоврядування, в даному випадку, фактично повторно розглянула спірне рішення ММР від 11.10.2016р. №9/11, яке було зупинено розпорядженням Миколаївського міського голови від 13.10.2016р. №267р, але будь-якого конкретного рішення не прийняла, а отже, за таких обставин, відповідачем фактично були виконані вимоги ч.4 ст.59 Закону України №280/97-ВР.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову задоволенні даного позову.

До того ж, ще суд вказує і на те, що відповідно до приписів ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ТОВ «Миколаїв-Облтранс» - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 15.01.2020р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: В.О. Скрипченко

Т.М. Танасогло