Справа № 520/3873/19
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 січня 2020 р. № 520/3873/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд скасувати рішення відповідача про нарахування заборгованості та виставлення вимоги про виплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 та визнати недійсним лист-вимогу ГУ ДФС у Харківській області № Ф13328-56 від 21.02.2019 про нарахування та виплату 18276,72 грн.

Ухвалою суду від 23.04.2019 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 27.05.2019 провадження у цій справі було зупинено.

Ухвалою суду від 21.01.2019 поновлено провадження у цій справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно винесено спірну вимогу про сплату єдиного внеску, вважаючи, що не має сплачувати єдиний внесок у зв`язку з тим, що він фактично ані підприємницьку, ані адвокатську діяльність не здійснює, доходу не має.

Представник відповідача не погодився з позовними вимогами та надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що чинним законодавством передбачено обов`язок сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями у розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Оскільки підприємницька діяльність позивача не припинена - він має обов`язок сплати відповідних сум єдиного внеску за період 2017-2018 роки.

Позивач не погодився з відзивом на позов та надав відповідь на відзив, в якому не погоджувався з твердженнями відповідача та посилався, зокрема, на те, що не звітував до органів податкової служби з 2013 року.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст. 229 КАС України.

Оцінивши повідомлені сторонами обставини, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з такого.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець та зареєстрований платником єдиного внеску за № 1, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, станом на момент розгляду справи підприємницька діяльність позивача не припинена.

Відповідач у відзиві зазначив, та позивач у відповіді на відзив не заперечував проти того, що позивач перебуває на загальній системі оподаткування.

Позивач отримав засобами поштового зв`язку вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.02.2019 № Ф-13328-56, якою відповідач повідомив позивача про те, що станом на 31.01.2019 у нього обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені у розмірі 18276,72 грн.(а.с.7).

Позивач, не погодившись із цією вимогою, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірній вимозі про виплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області № Ф13328-56 від 21.02.2019, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини між сторонами врегульовані Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі за текстом - Закон № 2464) та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 р. за № 508/26953 (далі за текстом - Інструкція).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні, зокрема, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;

Положення п.п. 3 п.1 розділу ІІ Інструкції кореспондується з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абз. 3, 5 ч. 8 ст. 9 Закону № 2464 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Так, згідно з п.п. 2 п. 4 розділу ІV Інструкції обчислення і строки сплати єдиного внеску платниками, зазначеними в підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції: платники, визначені підпунктами 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, сплачують єдиний внесок один раз на квартал до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожен місяць такого кварталу.

Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

З аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що достатньою підставою для виникнення обов`язку по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є факт реєстрації позивача як суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця.

При цьому, нездійснення такою особою підприємницької діяльності (крім випадків припинення підприємницької діяльності у встановленому законом порядку) та неотримання від такої діяльності доходу не звільняє таку особу від обов`язку сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. У разі несплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, інформує про це платників єдиного внеску. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач не сплачував єдиний внесок за 2017-2018 роки, підприємницьку діяльність не припинив.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно сформовано та надіслано на адресу позивача спірну вимогу про виплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Харківській області № Ф13328-56 від 21.02.2019 на суму 18276,72 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що спірна вимога відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім того, при розгляді даної справи по суті судом встановлено, що посилання позивача в позовній заяві на те, що він одночасно є адвокатом, тобто самозайнятою особою, та зареєстрований як фізична особа-підприємець, не вплинуло на підставі нарахування йому сум єдиного внеску за 2017-2018 роки, а отже, обставини зразкової справи № 520/3939/19 не є тотожними обставинам даної справи.

Інші доводи позову не стосуються предмету доказування по справі, тому не є належними доводами на підтвердження його підстав.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 241-247, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про скасування вимоги - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 січня 2020 року.

Суддя Білова О.В.