Справа № 560/2841/19
Суддя: Совгира Д. І.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2841/19

Головуючий у 1-й інстанції: Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач: Совгира Д. І.

14 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Совгири Д. І.

суддів: Кузьменко Л.В. Франовської К.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року (повний текст якої складено в м. Хмельницькому) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Виходячи з приписів п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.05.2019 позивачем було укладено договір з компанією Nikolaj Rube Аutomobile про придбання автомобіля SKODA модель OKTAVIA, ідентифікаційний номер ТЗ (номер кузова/шасі) НОМЕР_2 , 2014 року випуску за вартістю 5500,00 Євро.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №1356, складеного 16.05.2019 вартість автомобіля марки SKODA OKTAVIA, ідентифікаційний номер ТЗ (номер кузова/шасі) НОМЕР_2 , 2014 року випуску, що ввозиться на митну територію України на дату оцінки може складати : 6200 Євро.

На підставі договору "Про надання послуг митного брокера" від 06.05.2019 №06/05/19/-4 декларант - уповноважена особа позивача ОСОБА_2 подав до митного оформлення "автомобіль марки SKODA, модель OKTAVIA, ідентифікаційний номер ТЗ (номер кузова/шасі) НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія за документами виробника - 5; призначення пасажирський (для перевезення людей), тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см.куб., 77kw, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2014, модельний рік виготовлення - 2014. Виробник SKODA. Торговельна марка SKODA.

До митної декларації від 16.05.2019 №UA40030/2019/018282 на митний пост "Хмельницький - центральний" Хмельницької митниці ДФС декларант подав: декларацію митної вартості б/н від 16.05.2019; рахунок-фактуру від 06.05.2019 №001/1069-19; калькуляцію транспортних витрат від 16.05.2019 б/н.

Під час митного контролю, в зв`язку з виявленими розбіжностями, ризиком недостовірності заявлення фактурної вартості автомобіля, відсутністю складових митної вартості та з метою відпрацювання згенерованих профілів ризику, позивачу надіслано електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Старший державний інспектор Хмельницької митниці ДФС прийняв рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів і оформив карту відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2019/01589. Підставою для відмови слугувало неподання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог пункту 3 статті 53 Митного кодексу України.

Хмельницька митниця ДФС прийняла рішення про коригування митної вартості від №UA400000/2019/001448/2 від 16.05.2019, визначивши вартість вказаного транспортного засобу на рівні 8400,00 Євро.

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Розглядаючи даний позов суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач не надав належні документи, які підтверджують митну вартість товару, відповідач правомірно для визначення такої вартості використав періодичний довідник "SuperSCHWACKE" та визначив митну вартість транспортного засобу на рівні 8400,00 Євро. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною друга статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що декларантом позивача (ТОВ «АГРОІНВЕСТПРОМ») до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України (далі - Відповідач) була подана митна декларація №UA400030/2019/018282 на автомобіль легковий марки SKODA, модель OKTAVIA, ідентифікаційний номер кузова/шасі: НОМЕР_2 , загальна кількість місць, включаючи місце водія за документами виробника - 5, призначення - пасажирський (для перевезення людей), тип двигуна дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна - 1598 см. куб. потужність - 77 kw, бувший у використанні, календарний рік виготовлення 2014.

Крім того, першочергово Позивачем була визначена вартість вказаного автомобіля 5500 EUR, відповідно до вказаної ціни у рахунку-фактурі (інвойс) від 06.05.2019 року №25/137/0933. Вказана вартість автомобіля була вказана в митній декларації від 09 травня 2019 року.

Однак, 16 травня 2019 року позивач звернувся до судового експерта - автотоварознавця Голуба М.М. з метою проведення товарознавче дослідження автомобіля, що ввезений на митну територію України, з метою визначення його ринкової вартості продажу в країні придбання, як бази оподаткування при розмитненні, відповідно до представлених документів.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1356 від 16 травня 2019 року, вартість автомобіля SKODA OKTAVIA, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , 2014 року випуску, що ввозиться на митну територію України на дату оцінки може складати: 6200,00 EUR (шість тисяч двісті евро 00 центів).

Після чого позивачем було сплачено вказану різницю між фактично сплаченими коштами за автомобіль та сумою, яка була зазначена в висновку експерта.

З метою розмитнення даного автомобіля 16.05.2019 року позивачем через декларанта було подано до відповідача всі необхідні документи передбачені чинним митним законодавством України.

За результатами розгляду, 16.05.2019 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA400000/2019/001448/2, відповідно до якого відповідач визначив вартість автомобіля 8400 EUR.

Однак, причин визначення саме такого розрахунку ціни автомобіля відповідачем, не зазначено. В подальшому, на виконання вимог передбачених п. 7 ст. 55 МКУ позивачем була доплачено різницю та подано 17.05.2019 року декларації з урахуванням вартості вказаної в рішенні про коригування від 16.05.2019 р.

Відповідно до Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400030/2019/01589, зазначено, що мною не подано до митного оформлення документів, які підтверджують числове значення складових митної вартості у відповідності до вимог п. 3 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МКУ).

Стосовно ненадання до митного оформлення позивачем документу, який підтверджує факт оплати вартості автомобіля та вартості страхування, суд апеляційної інстанції вказує наступне.

Згідно з ч. 1-3 статті 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); г) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 64 МК України (Резервний метод) у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GАТТ).

Відповідно до статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Згідно ч. 1,6 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 статті 368 МК України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 ст. 368 МК України).

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим витребувати митниця має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, позивач надано усі наявні у нього документи, що підтверджують вартість легкового автомобіля зокрема: рахунок - фактуру та визначену ним митну вартість (висновок експерта).

Крім того, відповідно до позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 року по справі №809/1884/16, згідно з якою посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку - фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Стосовно використаної відповідачем при коригуванні митної вартості ціни з комплексу «SuperSCHWACKE» суд апеляційної інстанції ставиться критично, оскільки така оцінка була здійснена без технічного огляду вказаного автомобіля щодо реального стану автомобіля, а саме у відповідача відсутні відомості щодо: вмісту технічних ушкоджень внаслідок експлуатації транспортного засобу, чи присутні сліди підтікання олив та пального; чи підвищена димність і шумність двигуна; пошкодження ЛФП, забруднення сидінь, салону і т.д.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23 липня 2019 року по справі №1140/3242/18 в якій зазначено, що оскільки поданий на митне оформлення транспортний засіб є уживаним та інформація про технічний стан останнього за наслідками відповідної експертизи не подавалась для оцінки програмним комплексом SCHWACKE, відсутні підстави вважати, що зазначена у витязі інформація щодо вартості автомобіля є об`єктивною.

До того ж суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року у справі №809/784/16.

Крім того, стосовно переліку документів, визначених в пунктах 7-8 частини 2 статті 53 Митного кодексу України (страхові документи), то такі документи не стосуються спірних правовідносин, оскільки згідно законодавства України подання останніх під час декларування транспортного засобу є правом декларанта, а не обов`язком.

Також вважаю що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, що не зазначені у наданих позивачем документах, відповідач під час розгляду справи суду не надав.

Крім того зазначаю, що посилання відповідача про не зазначення вартості страхування є лише припущенням, та таким, що не може достовірно свідчити про таку обставину. У постанові Верховного Суду від 13.02.2018 по справі №803/1112/17 вказано, що у разі, якщо митниця стверджує, що страхування все-таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого автомобіля ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Стосовно посилання суду першої інстанції на те, що висновок експерта містить невідповідності в частині зазначення пробігу визначеному у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі, являються безпідставними та необґрунтованими враховуючи наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до вказаного рахунку-фактури (Kaufvertrag+Rechnung) пробіг придбаного автомобіля станом на момент оформлення договору купівлі-продажу, а саме 06.05.2019 року становив 250.256 км. (а.с.11) вказаний договір був підписаний в місті Ганновер (Hannover) в країні Німеччині (Deutschland) однак при проведенні експертизи 16.05.2019 року, пробіг автомобіля складав 252.580 км (вказана експертиза була проведена в м. Хмельницький, Україна) таким чином різниця між пробігом складає 2,324 км. Відповідно до даних, середня, але не виключна відстань між містом Ганновер та Хмельницьким складає 1421 км, таким чином розбіжність пробігу пояснюється транспортуванням вказаного автомобіля з м. Ганновер до м. Хмельницький, а також експлуатацією вказаного автомобіля на протязі 10-ти днів до проведення вищевказаної експертизи.

Стосовно посилання суд першої інстанції на те, що рахунок-фактура від 06.05.2019 року №001/1069-19 виписаний компанією Nikolaj Rube Automobile, проте власником вищевказаного транспортного засобу є компанія Enerkon Gmbh являється необґрунтованим та безпідставним враховуючи наступне.

Як встановлено судом апеляційної інстанції відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (Zulassungsbescheinigung) виданого Федеративною Республікою Німеччина (Bundesrepublik Deutschland) 17.03.2014 р. AUR EN 68 (а.с.13) відповідно до якого вбачається, що станом на 2014 рік власником вказаного транспортного засобу дійсно була компанія Enerkon Gmbh.

Однак, відповідно до рахунку-інвойсу (копія міститься в матеріалах справи) №P.RE.964920 від 25.04.2019 року виданого Auktion & Markt AG Online-Auktionen вказаний автомобіль було придбано Nikolaj Rube Automobile (Gesamtrechnungsbetrag brutto/Total gross invoice amount 6,236,18 Є) (а.с.35), таким чином саме з 25.04.2019 року Nikolaj Rьbe Automobile став власником даного транспортного засобу.

Крім того, згідно з рахунком-фактурою №001/1069-19 від 06.05.2019 року та договором купівлі-продажу (Kaufvertrag+Rechnung), якими було продано вказаний транспортний засіб, видно, що в графі Підпис продавця (Unterschrift des Verkдufers) вбачаються саме реквізити Nikolaj Rube та проставлена відповідна печатка з аналогічними реквізитами. Вказані вище твердження прямо вказують на те, що власником даного транспортного засобу, до продажу позивачу, була саме компанія Nikolaj Rube Automobile.

В рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003 Конституційний суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Підсумовуючи всі наведені висновки у цій справі, суд зазначає, що як у взаємозв`язку, так і окремо, кожне порушення, допущене митним органом призвело до прийняття неправомірного рішення, яким скориговану митну вартість товару, автомобіля марки SKODA OKTAVIA, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 , 2014 року випуску. До них належать: відсутність аргументації та невідповідність нормам митного законодавства в прийнятих рішень, що в свою чергу потягнуло за собою неправомірність проведення наступних дій митним органом, в тому числі і прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001448/2 від 16 травня 2019 року.

Отже, відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність прийняття рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2019/001448/2 від 16 травня 2019 року, а тому вказане рішення являється безпідставне та необґрунтоване, яке прийняте з порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати , які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці ДФС України про коригування митної вартості товарів №UA400000/2019/001448/2 від 16 травня 2019 року.

Стягнути з Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1921,00 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Совгира Д. І.

Судді Кузьменко Л.В. Франовська К.С.