Справа № 489/5614/19
Суддя: Рум’янцева Н. О.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №489/5614/19
Провадження №2-а/489/21/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Середою А.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Тарасюк І.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до посадової особи Департаменту патрульної поліції України інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва сержанта поліції Матюхіна Валерія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1622922 від 14.10.2019 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив визнати протиправними дії поліцейського роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва сержанта поліції Матюхіна Валерія Володимировича та скасувати постанову серії ЕАК № 1622922 від 14.10.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, а також винести відносно відповідача окрему ухвалу щодо вжиття заходів до нього дисциплінарного впливу за грубі порушення вимог закону і неналежного виконання професійних обов`язків. Обґрунтовуючи зазначені вимоги, зазначає, що винесена постанова є безпідставною, з істотними порушеннями його прав та не відповідає обставинам справи, а тому підлягає скасуванню. Вказує, що 14 жовтня 2019 року він рухався в м. Миколаєві по пр-ту Богоявленському, 340/05 у напрямку Кульбакіно та був зупинений відповідачем, який звинуватив його у порушенні п. 12.4 ПДР України "Порушення швидкісного режиму в населених пунктах" та виніс відносно нього оскаржувану ним постанову. При цьому, вимірювання швидкості руху відповідачем було здійснено приладом із функцією фото- та відеофіксації, але не в автоматичному режимі, що зазначено у постанові та зафіксовано на його відеореєстратор. Крім того, інспектор поліції порушуючи законодавство України, виніс постанову на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що під час патрулювання 14.10.2019 інспекторами Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, водій транспортного засобу ВАЗ з номерним знаком НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 86 км/год. при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 36 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після чого подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Після зупинки транспортного засобу поліцейський підійшов до водія, ним виявився ОСОБА_1 , належним чином представилася, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросила пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України та п. 2.4 а ПДР України. Водій виконав закону вимогу поліцейського. Встановивши факт вчинення правопорушення, було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 255 грн., відповідно до санкції статті.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2019 року о 12 год. 53 хв. в м. Миколаєві по пр-ту Богоявленському, 340/5, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом ВАЗ 210430-20, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху на 36 км/год. у населеному пункті, рухаючись зі швидкістю 86 км./год. Швидкість вимірювалась приладом Iti 20/20 trucam 000759, чим порушив п. 12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Внаслідок цього, 14 жовтня 2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Згідно п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год (нові зміни з 01.01.2018).

Пунктом 12.9. Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4,12.5,12.6, та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, Знак 3.29. «Обмеження максимальної швидкості», 3.31 Знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Поліцейський в своїй діяльності зобов`язаний керуватися як вказаними законодавчими актами, так і Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

Факт вчинення адміністративного правопорушення був зафіксований лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТгuСАМ LTI 20/20 ТС 000759 та підтверджується роздруківкою файлу ТгuСАМ File: _tB000_1014_124719.jmf на якому вказано адресу "Миколаїв, пр-т Богоявленський, 234Б", дату та час "14.10.2019 року 12:47:19", номерний знак авто "ВЕ8158СК", швидкість руху "86 км/год.". Вимірювання здійснювалося з відстані 131.4 м.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM» отримав сертифікат затвердження типу вимірювальної техніки 29.08.2012 року, серії НОМЕР_2 та зареєстрований в реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Згідно з експертним висновком НДЦ «ТЕЗІС» НТУУ «КПІ» механізми технічного захисту інформації лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM» LTI 20/20, виробництва LaserTechnologyInc, США, які надано на експертизу, відповідають вимогам нормативних документів системи технічного захисту інформації в Україні в обсязі функцій, зазначених у документі «Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAMLTI 20/20». Вимоги з технічного захисту інформації».

Також судом встановлено, що згідно свідоцтва № 22-01/13726, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000759 пройшов повірку з результатом похибки від 2 км/год до 320 км/год. з максимально допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах:± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Таким чином, суд вважає доведеним вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, що обумовило правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП.

Позивач стверджує, що поліцейський не мав права виносити постанову на місці адміністративного правопорушення, на що суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція), де зазначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частина 2 ст. 258 КУпАП, передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Враховуючи вищевикладене, на підставі п. 2.3 Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року 5-рп/2015, скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області.

На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується матеріалами справи, а інспектор поліції при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим суд відмовляє позивачу у задоволенні позову про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Щодо решти доводів позивача слід відзначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова серії ЕАК № 1622922 від 14.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. винесена відповідно до вимог законодавства, а позов є не обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19,72,73,241-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до посадової особи Департаменту патрульної поліції України інспектора роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва сержанта поліції Матюхіна Валерія Володимировича про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАК № 1622922 від 14.10.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Кодексу про адміністративне судочинство України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 297 КАС України безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: посадова особа Департаменту патрульної поліції України інспектор роти 1 батальйону 1 Управління патрульної поліції м. Миколаєва сержанта поліції Матюхін Валерій Володимирович, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «17» січня 2020 року.