Справа № 440/3498/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. Справа № 440/3498/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Маліченка Дмитра Васильовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Чеснокова А.О.) від 04.11.2019 року (повний текст рішення складено 11.11.2019 року) по справі №440/3498/19

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 липня 2019 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 12 липня 2019 року;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 липня 2019 року.

Зобов`язано Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 липня 2019 року.

Не погодившись із судовим рішенням, представник позивача - адвокат Маліченко Дмитро Васильович, подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року в частині розподілу судових витрат та доповнити резолютивну частину абзацом наступного змісту: «стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.». Також скаржник просить здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням доказів витрат позивача, понесених у зв`язку з її підготовкою, написанням та поданням.

Вказує, що приймаючи рішення, суд першої інстанції безпідставно відмовив у розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача. Зазначив, що оскільки до суду було надано належні та допустимі докази, які в повному обсязі підтверджують розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу , яка пов`язана із розрядом справи, то висновки суду в цій частині є помилковими. Також вказує, що позивачем додатково понесено витрати на правничу допомогу у зв`язку із апеляційним оскарженням судового рішення у загальному розмірі 3908 грн.

Відповідач надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення.

Представники сторін про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялись.

Представник позивача надав заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив провести розгляд справи без участі уповноваженого представника.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи встановлено, що згідно з наказом начальника Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку № 147 від 12 липня 2019 року солдата ОСОБА_1 , стрільця 2 групи охорони та патрульно-постової служби 2 взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку Полтавського зонального відділу військової служби правопорядку Центрального управління Військової служби правопорядку (по м. Києву і Київської області), на підставі наказу начальника Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 20 червня 2019 року № 7-РС звільненого з військової служби у запас відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" за підпунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), з 12 липня 2019 року виключено зі списків особового складу відділу, а також знято з усіх видів забезпечення /а.с. 28/.

У подальшому Полтавський зональний відділ Військової служби правопорядку здійснив виплату позивачу надбавки за особливості проходження служби, премії, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги при звільненні. Разом із тим, грошова компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 року по 2019 рік позивачу під час здійснення розрахунку при звільненні відповідачем не нараховувалась та, відповідно, не виплачувалась.

Вважаючи, що відповідач допустив бездіяльність щодо невиплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учасника бойових дій під час звільнення з військової служби, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби - 12 липня 2019 року. З приводу заявлених позивачем вимог про відшкодування судових витра, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення через необґрунтованість та не підтвердження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки скаржником рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то в іншій частині оскаржуване рішення суду не підлягає апеляційному перегляду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст. 132 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Згідно п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підстав доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи вбачається, що 13 вересня 2019 року між позивачем (Клієнт) та адвокатом Маліченко Д.В. (Адвокат 1), адвокатом Малофеєвим А.І. (Адвокат ІІ) укладено договір про надання правничої допомоги №13/09, відповідно до умов якого, Адвокат 1 та/або Адвокат II бере(уть) на себе зобов`язання надати Клієнту правничу допомогу за позовом Клієнта до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, стягнення витрат на правову допомогу тощо (а.с. 13-15).

За наслідками надання правової допомоги, між Адвокатом І та Клієнтом складений звіт про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом № 16/09 від 16 вересня 2019 року, у якому зазначено, що роботи виконані на суму 3500 грн, з яких:

- проведення юридичної консультації Клієнту стосовно і звернення до суду з адміністративним позовом до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію. Рекомендації щодо збору доказів необхідних для обґрунтування позову у даній категорії справи (30 хв.) - 350 грн.;

- вивчення та аналіз наданих доказів (30 хв.) - 350 грн.;

- підбір нормативної бази. Аналіз судової практики у даній категорії справ шляхом пошуку та перегляду судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Формування правової позиції у позовній заяві відповідно до установленої судової практики. Вивчення зразкової справи №620/4218/18 (1 год.) - 700 грн.;

- написання позовної заяви, роздруківка її копій відповідно до кількості інших учасників справи, та подання до суду (3 год.) - 2100 грн. (а.с. 16)

Також наданий ордер ПТ №163794 на надання правової допомоги (а.с.15а).

Відповідно до квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) до вищевказаного звіту, 16.09.2019 року позивач сплатив адвокату Маліченко Д.В. суму у розмірі 3500 грн. (а.с. 17).

Колегія суддів зазначає, що положеннями статті 134 КАС України надано особі право на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу, в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано в кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

При визначені відшкодування витрат на суму гонорару адвоката, суд виходить з реальності адвокатських витрат (чи мали місце ці витрати, чи була в них необхідність) а також розумності їх розміру. Такі критерії застосовує Європейській суд з прав людини. У справі "East/West Allianse Limited" суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат, тільки якщо буде доведено, що такі витрати фактично мали місце, були неминучі, а їх розмір є обґрунтованим.

Верховний Суд в постанові від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17 дійшов висновків про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 22.05.2018 у справі № 826/8107/16 Верховний Суд прийшов до висновків про те, що склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Дослідивши заяву позивача та надані документи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 2100 грн., які пов`язані із підготовкою позовної заяви є обґрунтованими та підтвердженими.

В свою чергу, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення 1400 грн., які вказані як "проведення юридичної консультації Клієнту стосовно і звернення до суду з адміністративним позовом до Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку про визнання бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію. Рекомендації щодо збору доказів необхідних для обґрунтування позову у даній категорії справи (30 хв.); вивчення та аналіз наданих доказів (30 хв.); підбір нормативної бази. Аналіз судової практики у даній категорії справ шляхом пошуку та перегляду судових рішень у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Формування правової позиції у позовній заяві відповідно до установленої судової практики. Вивчення зразкової справи №620/4218/18 (1 год.)", оскільки факт складання позову включає в себе необхідність опрацювання законодавчої бази та доказів, формування правової позиції та підготовку відповідних документів.

Тобто, вказані послуги фактично були надана двічі та вже сплачувались позивачем, а тому є необґрунтованими.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково у загальному розмірі 2100 грн. Вказані витрати підлягають розподілу, шляхом стягнення сплачених сум за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні вимоги позивача щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2100 грн., із прийняттям в цій частині нового судового рішення про стягнення вказаних коштів за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В іншій частині рішення суду першої інстанції скасуванню не підлягає.

З приводу заявлених скаржником вимог про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного провадження у справі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У наданому скаржником звіті про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом № 20/11 від 20 листопада 2019 року зазначено, що роботи виконані на суму 3908 грн, з яких:

- вивчення та аналіз рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19; проведення консультації Клієнту щодо оскарження даного рішення в частині розподілу судових витрат та наслідки такого (45 хв.) - 525 грн.;

- вивчення та підбір нормативної бази щодо обґрунтування доводів апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19. Вивчення правових позицій ВС у справах №№815/4300/17, 814/698/16, 813/4989/17, 823/2638/18 (1 год. 30 хв.) - 1050 грн.;

- написання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19, виготовлення її копій, та копій всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості інших учасників справи (3 год. 20 хв.) - 2333 грн. (а.с. 68)

Також наданий ордер ПТ №163827 на надання правової допомоги (а.с.70).

Відповідно до квитанції про оплату виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) до вищевказаного звіту, 21.11.2019 року позивач сплатив адвокату Маліченко Д.В. суму у розмірі 3908 грн. (а.с. 69).

Дослідивши надані документи, колегія суддів дійшла висновку, що витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 2333 грн., які були сплачені за підготовку апеляційної скарги є обґрунтованими та підтвердженими.

В свою чергу, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення 1575 грн., які вказані скаржником як "вивчення та аналіз рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19; проведення консультації Клієнту щодо оскарження даного рішення в частині розподілу судових витрат та наслідки такого (45 хв.); вивчення та підбір нормативної бази щодо обґрунтування доводів апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19. Вивчення правових позицій ВС у справах №№815/4300/17, 814/698/16, 813/4989/17, 823/2638/18 (1 год. 30 хв.)", оскільки факт складання апеляційної скарги включає в себе і необхідність опрацювання законодавчої бази, аналіз рішення та формування правової позиції.

Тобто вказані послуги фактично були надані двічі та вже сплачувались позивачем, а тому є необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи у загальному розмірі 2333 грн. 00 коп. Вказані витрати підлягають розподілу, шляхом стягнення сплачених сум за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Маліченка Дмитра Васильовича задовольнити частково .

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19 скасувати в частині відмови в задоволенні вимоги ОСОБА_1 щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2100 грн.

Прийняти в цій частині нове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Петра Юрченка, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2100 (дві тисячі сто) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 року по справі №440/3498/19 залишити без змін.

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Маліченка Дмитра Васильовича з питань відшкодування судових витрат під час апеляційного розгляду справи - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського зонального відділу Військової служби правопорядку (вул. Петра Юрченка, 2, м. Полтава, Полтавська область, 36007, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката під час апеляційного розгляду справи у розмірі 2333 (дві тисячі триста тридцять три) грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик А.П.
Судді(підпис) (підпис) Гуцал М.І. Донець Л.О.
Повний текст постанови виготовлений 17.01.2020 року