Справа № 420/5677/19
Суддя: Соколенко О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5677/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Соколенко О.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених ст.287 КАС України та ст.ст.268, 269, 271, 272 КАС України адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі позивач, Головне управління, ГУ ПФУ в Одеській області) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі відповідач, УДВС ГУТУЮ в Одеській області), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни від 13.09.2019 року ВП №59254711 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Ухвалою суду від 01.10.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

15 жовтня 2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшов лист щодо усунення недоліків позовної заяви разом із платіжним дорученням №22340 від 10.10.2019 року про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. та поясненнями щодо коду ЄДРПОУ відповідача (т.1 а.с.36-38).

17 жовтня 2019 року засобами електронної пошти від представника позивача надійшло клопотання, в якому позивач просив вважати вірним відповідачем у справі №420/5677/19: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у зв`язку з допущенням технічної помилки при підготовці заяви щодо усунення недоліків позовної заяви (т.1 а.с.39).

В обґрунтування поданої позовної заяви позивач зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2018, яке набрало законної сили відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року по справі № 815/2795/18, зобов`язано Головне управління провести перерахунок та здійснити виплату пенсії з 01.01.2018 ОСОБА_1 з урахуванням розміру за вислугу років 90 відсотків грошового забезпечення з виплатою заборгованої частини, на підставі якого Головним управлінням проведено перерахунок пенсії за вислугу років з 01.01.2018 року з урахуванням 90 % відповідних сум грошового забезпечення.

Позивач вказує, що внаслідок проведеного 13.12.2018 року згідно з рішенням суду перерахунку, розмір пенсії пенсіонера з 01.01.2019 року становить 12235,39 грн. При цьому, за твердженням позивача, доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 05.12.2018 року по 31.12.2018, в сумі 1500,30 грн. зарахована на його поточний рахунок по додатковій відомості 04.01.2019, а доплата за період з 01.01.2018 по 04.12.2018 в сумі 17552,04 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1.

У позовній заяві вказано, що зазначений порядок виплати доплати передбачено ч. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649.

Як зазначає позивач, у Пенсійному фонді України наказом від 29.08.2018 № 148, створена Комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, яка в ході опрацювання наданих документів, перевіряє дату ухвалення рішення суду та дату його надходження до боржника, наявність копій судових рішень або виконавчого листа, обґрунтованість розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті по рішенням суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після 01.01.2013.

Позивач стверджує, що на запит Пенсійного фонду України Головним управлінням для формування реєстру в електронній формі підготовлено та 18.01.2019 року відправлено інформацію про судові рішення, ухвалені починаючи з 01.01.2018 по 31.12.2018, за якими наявна сума невиплачених коштів, у тому числі, про виконання рішення по справі №815/2795/18.

Таким чином, як зазначає позивач, доплата яка утворилась до набрання законної сили рішення підлягає виплаті лише після прийняття Комісією відповідного рішення та виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень на цю мету.

Відтак, на переконання позивача, Уряд визначив механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок бюджетних коштів, прийнявши Порядок № 649.

Позивач вважає, що застосування Головним управлінням Постанови Кабінету Міністрів України №649 є правомірним та відповідає нормам Конституції України та Законам України, забезпечує належний рівень пенсійного забезпечення стягувача, оскільки Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 року та прийнятий на виконання Закону України № 2262-ХІІ, є чинним та незаконним не визнавався, а отже є єдиним джерелом права - підзаконним нормативно-правовим актом, що вирішує питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

При цьому, у позовній заяві вказано, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 04.06.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59254711 за виконавчим листом № 815/2795/18, виданим 14.12.2018.

За твердженням позивача, відповідний лист про виконання рішення суду було надіслано Головним управлінням до відділу примусового виконання рішень 21.06.2019 року, проте, 31.07.2019 року на адресу Головного управління надійшла постанова відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 59254711 від 22.07.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання у повному обсязі вимог виконавчого листа № 815/2795/18, якою зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів.

Позивач зазначає, що Головним управлінням до відділу примусового виконання рішень 08.08.2019 року надіслано повторний лист про виконання рішення суду, а постанову ВП №59254711 від 22.07.2019 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. оскаржено до суду у справі № 420/5397/19.

З посиланням на норми ст.ст. 1, 75 Закону України «Про виконавче провадження», позивач зазначив, що для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу повинні мати місце наступні умови: факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; невиконання зумовлено неповажними причинами.

При цьому, посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 1З червня 2018 року у справі № 757/29541/14-а та від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, згідно яких невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів, позивач у позові зазначає, що державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу не враховано викладені обставини (факт повного виконання рішення суду Головним управлінням в межах допустимих діючим законодавством до відкриття виконавчого провадження), що призвело до порушення норм законодавства, що стосується притягнення боржника до відповідальності згідно з вимогами Закону № 1404.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі №420/5677/19 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, з урахуванням особливостей, визначених ст. 287 КАС України та ст.ст. 268, 269, 271, 272 КАС України, витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП№59254711 та призначено судове засідання на 29.10.2019 року о 14.00 год.

23 жовтня 2019 року засобами електронної пошти від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву разом із додатками до нього та матеріалами виконавчого провадження ВП№59254711, а також з доказами направлення відзиву на адресу електронної пошти позивача (т.1 а.с.49-76).

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідач зазначає, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі - Відділ) з 04.06.2019 року перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 815/2795/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом 14.12.2018 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, з виплатою заборгованої частини. 04.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Як вказує відповідач, 25.06.2019 року до Відділу надійшов лист ГУ ПФУ в Одеській області про те, що доплата стягувачу з дня набрання рішенням чинності з 05.12.2018 по 31.12.2018 у сумі 1500,30 грн. зарахована на поточний рахунок стягувача 04.01.2019 року, а заборгованість за період з 01.01.2018 по 04.12.2019 у сумі 17552,04 грн. буде виплачена у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 та Порядком ведення обліку ведення рішення суду у реєстрі рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням ПФУ від 26.09.2018 № 20-1.

Таким чином, на думку відповідача, рішення суду боржником не виконано в повному обсязі.

За твердженням відповідача, доказів щодо дотримання Порядку, вказаного боржником, не надано, а посилання позивача на вказаний Порядок відповідач вважає безпідставним, адже відповідно до Порядку боржник (в даному випадку ГУ ПФУ в Одеській області) повинен направити для подальшого розгляду до Пенсійного Фонду України відповідний пакет документів, що боржником (ГУ ПФУ в Одеській області) не було зроблено.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, 02.07.2019 року до Відділу надійшов лист від стягувача щодо невиконання боржником рішення, а 22.07.2019 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у сумі 5100,00 грн.

З посиланням на норми ст. 19 Конституції України, ст.ст.18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідач зазначив, що 13.09.2019 року винесено постанову про стягнення з боржника штрафу у подвійному розмірі.

За твердженням відповідача, боржником не надано жодних доказів вчинення будь-яких дій на дотримання вказаного Порядку №649 до прийняття оскарженої постанови від 22.07.2019 року у ВП №59254711, в тому числі, докази направлення ГУ ПФУ в Одеській області до відповідного органу рішення по справі №815/2795/18 для підтвердження суми, що підлягає виплаті.

Разом з цим, як зазначає відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не виконавши рішення Одеського окружного адміністративного суду у повному обсязі з підстав того, що виплата пенсії буде здійснена у Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22.08.2018 р., не вчинило відповідні дії на дотримання вказаного Порядку.

Таким чином, як вказує відповідач, державний виконавець діяв лише в рамках, визначених законом.

Водночас, відповідач, пославшись на рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії», від 26.09.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», зазначив, що право на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань. За твердженням відповідача, відсутність грошових коштів у Бюджеті не є підставою невиконання рішення суду, виконання якого є обов`язковим, що передбачено ст.129-1 Конституції України. При цьому, відповідач зазначає, що аналогічна позиція викладена у рішеннях Європейського суду з прав людини по справах «Сук проти України» та «Бурдов проти Росії».

Відповідач також звернув увагу на той факт, що лист Пенсійного фонду України від 21.06.2019 № 19104/04-12, на який посилається боржник у своєму позові, на момент винесення постанови про стягнення штрафу від 13.09.2019 на адресу управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області не надходив, та не є пом`якшуючою обставиною для не застосування до ГУ ПФУ в Одеській області штрафу.

На переконання відповідача, лист від боржника, який надійшов до відповідача 12.08.2019 року, є аналогічний тому, який надійшов 25.06.2019 року, що, на думку відповідача, є порушенням, з боку боржника вимог статті 19 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином,відповідач вказує, що до Відділу листа повідомлення не надходило, а тому 13.09.2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі.

Щодо стягнення судового збору з відповідача, останній, з посиланням на постанову Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №806/2642/16, зазначив, що відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

На думку відповідача, оскільки суб`єктом владних повноважень не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в повному обсязі.

У судовому засіданні 29.10.2019 року судом залучено до матеріалів справи відзив на позовну заяву, матеріали виконавчого провадження ВП №59254711 та копію рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року у справі №420/5397/19, про що постановлено відповідні ухвали суду на місці, які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року зупинено провадження в адміністративній справі №420/5677/19 до набрання законної сили рішенням по справі №420/5397/19.

Згідно з даними КП «ДСС», 13.11.2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року та 19.11.2019 року справу направлено до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року по справі №420/5397/19 повернуто Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

08.01.2020 року помічником судді складено відповідну довідку, що станом на 08.01.2020 року рішення суду у справі №420/5397/19 набрало законної сили.

З метою поновлення провадження у справі та подальшого її вирішення, судом призначено судове засідання на 16.01.2020 року о 09 год. 20 хв.

У судове засідання 16.01.2020 року сторони не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, зважаючи на клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку письмового провадження, враховуючи належне сповіщення відповідача про розгляд справи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, судом ухвалено рішення про розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі

Відповідно до ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зважаючи на викладене, враховуючи наведені приписи КАС України, суд розглядав дану справу у межах строку, визначеного для її розгляду із прийняттям рішення 16.01.2020 року.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись із заявами сторін по суті справі, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються ці заяви, та перевіривши їх наданими доказами, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2018 року по справі №815/2795/18 (т.1 а.с.11-14) позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження граничного розміру пенсії ОСОБА_1 розміром 70% (замість 90%) від суми грошового забезпечення;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, з виплатою заборгованої частини;

- у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій посадових осіб ГУ ПФУ в Одеській області Пархоменко Ю.В. та ОСОБА_2 щодо встановлення ОСОБА_1 (з 01 січня 2018 року) основного розміру пенсії як 70% (замість 90%) від суми грошового забезпечення відмовлено;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до суду протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року повернуто Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області (т.1 а.с.16).

Отже, рішення суду від 18.09.2018 року по справі №815/2795/18 набрало законної сили 05.12.2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2018 року на підставі вказаного рішення суду, Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 та складено відповідні розрахунки на доплату (виплату) пенсії ОСОБА_3 за період з 01.01.2018 року по 12.12.2018 року (т.1 а.с.17-21).

27 грудня 2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом за №2838/А-11 на заяву ОСОБА_1 від 13.12.2018 року проінформувало ОСОБА_1 про проведення перерахунку його пенсії з 01.01.2018 року та щодо порядку виплати доплати до пенсії у розмірі 17552,04 грн. (т.1 а.с.59).

18 січня 2019 року Головне управління Пенсійного фонду України на виконання листа Пенсійного фонду України від 02.01.2019 року №101/02-11 (т.1 а.с.22) надало реєстр рішень суду, ухвалених з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, в тому числі, щодо рішення у справі №815/2795/18 за позовом ОСОБА_1 (т.1 а.с.23-24).

За заявою ОСОБА_1 від 03.06.2019 року про відкриття виконавчого провадження (т.1 а.с.57-58), головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. 04.06.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59254711 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №815/2795/18, виданим 14.12.2018 року про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та здійснити виплату ОСОБА_1 основного розміру пенсії з 01 січня 2018 року з розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, з виплатою заборгованої частини. У вказаній постанові, окрім іншого, зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів (т.1 а.с.60-61).

Також, 04.06.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №59254711, якою стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області виконавчий збір в розмірі 16692 грн. (т.1 а.с.63-64).

В свою чергу, ГУ ПФУ в Одеській області щодо виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, звернулося до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області з листом від 21.06.2019 року №11481/02-26 «Про виконання рішення», який отримано Відділом 25.06.2019 року, про що свідчить штам вхідної кореспонденції з вх. №4751/091-84/82 (т.1 а.с.65).

У вказаному листі ГУ ПФУ в Одеській області зазначило, що отримало постанову про відкриття виконавчого провадження 12.06.2019 року та повідомило наступне.

Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначило, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року, яке набрало законної сили відповідно до ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.12.2018 року, ОСОБА_1 13.12.2018 року проведено перерахунок основного розміру пенсії з 01.01.2018 року з урахуванням 90% відповідних сум грошового забезпечення. Також, у листі зазначено, що розмір пенсії з 01.01.2019 року становить 12235,39 грн., доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 05.12.2018 року по 31.12.2018 року в сумі 1500,30 грн. зарахована на поточний рахунок по додатковій відомості 04.01.2019 року, а доплата пенсії за період з 01.01.2018 року по 04.12.2018 року в сумі 17552,04 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1.

Враховуючи викладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у листі від 21.06.2019 року, з посиланням на п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», просило закінчити виконавче провадження по виконавчому листу №815/2795/18, виданому 14.12.2018 року Одеським окружним адміністративним судом.

Як додатки до листа позивачем було додано копії перерахунків та розрахунку пенсії ОСОБА_1 (т.1 а.с.66-68).

02 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою від 01.07.2019 року, в якій просив накласти штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду у повному обсязі по виконавчому листу №815/2795/18 (т.1 а.с.69).

22 липня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С., на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України Про виконавче провадження, відносно ГУ ПФУ в Одеській області прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. в рамках виконавчого провадження №59254711 за невиконання у повному обсязі вимог виконавчого листа №815/2795/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 14.12.2018 року (т.1 а.с.70-71).

В обґрунтування прийнятої постанови державним виконавцем зазначено, що вимоги виконавчого листа у повному обсязі не виконані та боржником не надано жодних документів, які підтверджують виконання згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 та Порядком ведення обліку ведення рішення суду у реєстрі рішень виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням ПФУ від 26.09.2018 № 20-1.

Також, у вказаній постанові від 22.07.2019 року, окрім іншого, зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Дана постанова, як зазначено у п.7, може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Вказану постанову Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області отримало 31.07.2019 року (т.1 а.с.28-29).

У відповідь на постанову ВП № 59254711 від 22.07.2019 року, позивачем на адресу відповідача надіслано лист від 08.08.2019 року за №18251/02-26 «Про надання інформації», в якому щодо виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2019 року зазначено ті ж самі обставини та дані, які наведені у листі Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 21.06.2019 року №11481/02-26 (т.1 а.с.30). Даний лист отримано відповідачем 12.08.2019 року (т.1 а.с.75).

Водночас, не погоджуючись із постановою ВП № 59254711 від 22.07.2019 року про накладення штрафу, ГУ ПФУ в Одеській області звернулось до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою про її скасування (справа № 420/5397/19).

Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року по справі №420/5397/19, яке набрало законної сили 19.12.2019 року, позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни від 22.07.2019 року ВП №59254711 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. (т.1 а.с.77-87).

Разом з цим, як встановлено судом з матеріалів виконавчого провадження ВП №59254711, 12 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу із повторною заявою щодо невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.09.2018 року (т.1 а.с.73-74).

13 вересня 2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. винесено постанову ВП №59254711, якою за повторне невиконання вимог виконавчого листа №815/2795/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 14.12.2018 року, на боржника Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. (т.1 а.с.10), яку направлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області супровідним листом від 13.09.2019 року №09.1-6565 та отримано позивачем 20.09.2019 року (т.1 а.с.9).

У вказаній постанові зазначено, що вона може бути оскаржена у поряду та строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із винесеною постановою від 13.09.2019 року у ВП №59254711 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

Вирішуючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, суд зазначає, що дані правовідносини врегульовані, зокрема, але не виключно Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 2 червня 2016 року, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за №489/20802 (далі - Інструкція №512/5), в редакціях, чинних на момент винесення оскаржуваної постанови.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.1 ст.63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 2 статті 63 цього Закону, тобто встановленого 10-деного строку на виконання рішення суду, повинен особисто перевірити виконання рішення боржником.

Згідно зі ст.75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VІІІ, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Вказані висновки суду повністю узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

В той же час, підставою для накладення штрафу у подвійному розмірі є повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.

Як вже встановлено судом, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум В.С. про накладення штрафу у ВП №59254711 від 13.09.2019 року, на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» за повторне невиконання вимог виконавчого листа №815/2795/18, виданого Одеським окружним адміністративним судом від 14.12.2018 року, на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області накладено штраф на користь держави у розмірі 10200 грн., оскільки боржником рішення суду у повному обсязі не виконано.

В той же час, як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року по справі №420/5397/19, яке набрало законної сили 19.12.2019 року, позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено повністю: визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни від 22.07.2019 року ВП №59254711 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. (т.1 а.с.77-87).

Так, у рішенні суду від 18.10.2019 року по справі №420/5397/19, яке набрало законної сили 19.12.2019 року, зокрема, встановлено, що: «…на час винесення постанови про накладення штрафу 22 липня 2019 року у розмірі 5100 грн., рішення суду щодо зобов`язання провести перерахунок та здійснити виплату основного розміру пенсії було частково виконано позивачем, а саме: доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 05.12.20118 року по 31.12.2018 року в сумі 1500,30 грн. зарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 по додатковій відомості 04.01.2019 року; доплата пенсії за період з 01.01.2018 року по 04.12.2018 року в сумі 17552,04 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1….

… З матеріалів справи вбачається, що ГУ ПФ України в Одеській області листом від 21 червня 2019 року повідомило Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про виконання рішення суду та порядок виплати утвореної заборгованості відповідно до покладених судом зобов`язань та додано розрахунок на доплату пенсії (а.с. 83).

Державний виконавець 22 липня 2019 року виніс постанову про накладання штрафу у розмірі 5100 грн., надавши строк 10 робочих днів ГУ ПФ України в Одеській області для виконання вимог виконавчого листа у справі.

ГУ ПФ України в Одеській області листом від 08 серпня 2019 року повторно було повідомлено Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стан виконання рішення суду, зазначено що 13.12.2018 року ОСОБА_1 проведено перерахунок основного розміру пенсії з 01.01.2018 року з розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення. Вказано, що розмір пенсії з 01.01.2019 року становить 12235,39 грн. Доплата пенсії з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з 05.12.20118 року по 31.12.2018 року в сумі 1500,30 грн. зарахована на поточний рахунок ОСОБА_1 по додатковій відомості 04.01.2019 року; доплата пенсії за період з 01.01.2018 року по 04.12.2018 року в сумі 17552,04 грн. буде виплачена згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649 та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим Правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 року №20-1 (а.с. 93).

Суд звертає увагу, що реєстр ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, формує Пенсійний фонд України.

Як вбачається з наданих позивачем листів, що надсилалися електронною поштою, 02.01.2019 року ПФУ повідомив ГУ ПФУ в областях та м. Києві про необхідність в термін до 21.01.2019 року надати інформацію щодо рішень суду, ухвалених починаючи з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

У відповідь на цей лист 18.01.2019 року за вих. №1049/02 позивач надав до ПФУ реєстр рушень суду, ухвалених з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, за якими наявна сума невиплачених коштів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно наданого суду витягу з цього реєстру під номером 27 міститься заборгованість по справі №815/2795/18 у сумі 17552,04 грн. перед ОСОБА_1 на підставі ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2018 року.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач вчинив всі залежні від нього дії для забезпечення виплати недоотриманої пенсії.

Суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Постанова №59254711 від 22 липня 2019 року державного виконавця про накладення штрафу не містить обґрунтувань щодо реальної можливості позивача сплатити ОСОБА_1 суму недоотриманої пенсії та умисного не вчинення цих дій.

Отже, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд в постановах від 24 січня 2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13 червня 2018 року у справі №757/29541/14-а, від 21 серпня 2019 року у справі №754/3105/19.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни від 22.07.2019 року ВП №59254711 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн. та відповідно про обґрунтованість позовних вимог щодо скасування спірної постанови…».

Тобто, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.10.2019 року у справі №420/5397/19, яке набрало законної сили, встановлено, в тому числі, поважність невиконання в повному обсязі рішення суду, примусове виконання якого здійснюється в рамках виконавчого провадження ВП №59254711.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, виходячи з наведеного у сукупності, оскільки рішенням суду, яке набрало законної сили, скасовано постанову, якою на позивача за невиконання вимог рішення суду первинно накладено штраф у розмірі 5100 грн. та встановлено поважність невиконання в повному обсязі рішення суду, примусове виконання якого здійснюється в рамках виконавчого провадження ВП №59254711, вбачається, що станом на момент розгляду та вирішення даної адміністративної справи відсутня повторність невиконання рішення суду боржником без поважних причин, яка є обов`язковою для застосування за ч.2 ст.75 Закону № 1404-VIII, і яка фактично застосована в оскаржуваній постанові про накладення штрафу від 13.09.2019 року.

Вказані висновки суду повністю узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, згідно якої Верховний Суд зазначив: «…При обранні розміру накладення штрафу необхідним є повторність невиконання вимог державного виконавця, а також наявність чинної попередньої постанови, якою накладено штраф, однак постанова державного виконавця від 18 липня 2018 року скасована, що виключає повторність невиконання, яка стала підставою для винесення оскаржуваної постанови від 13 серпня 2018 року ВП № 56316799 про накладення штрафу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Половнікова Р.С. від 13 серпня 2018 року ВП № 56316799 про накладення штрафу у подвійному розмірі підлягає скасуванню…».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни від 13.09.2019 року ВП №59254711 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому, суд не приймає до уваги послання відповідача у відзиві щодо застосування до спірних правовідносин висновків рішень Європейського суду з прав людини від 19.06.2012 року у справі «Хонякіна проти Грузії», від 26.09.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України», та по справах «Сук проти України» та «Бурдов проти Росії», оскільки застосування цих рішень є недоречними, зважаючи на те, що останні стосуються відносин між державою та особою, щодо якої існує невиконане рішення національного суду. Проте, у межах розгляду цієї справи, спірні правовідносини склалися між суб`єктами владних повноважень, відтак зазначені рішення ЄСПЛ, не можуть бути застосовані під час вирішення цього спору.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19, а саме: « 57. Крім цього, колегія суддів зауважує, що застосування апеляційним судом до спірних правовідносин висновків рішень ЄСПЛ «Кечко проти України» та «Бурдов проти Росії» є недоречними, оскільки останні стосуються відносин між державою та особою, щодо якої існує невиконане рішення національного суду. Проте, у межах розгляду цієї справи, спірні правовідносини склалися між суб`єктами владних повноважень, відтак зазначені рішення ЄСПЛ, не можуть бути застосовані під час вирішення цього спору…».

Решта доводів представника відповідача висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору

Згідно з п.8 та п.9 ч.1 ст.4 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, звернувшись з даним позовом до суду щодо оскарження рішень державного виконавця в порядку ч.1 ст.287 КАС України, позивач - Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області не виступає суб`єктом владних повноважень в даних спірних правовідносинах, оскільки оскаржує рішення відповідача, яким порушені його права, і відповідно в цих правовідносинах згідно з п.7, п.9 ч.1 ст.4, ч.1 ст.287 КАС України саме відповідач є суб`єктом владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1921 грн. згідно платіжного доручення №22340 від 10.10.2019 року (т.1 а.с.37).

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови, наявні підстави для стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 139, 205, 241-246, 262, 268, 269, 271, 272, 287 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області області (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) про визнання протиправною та скасування постанови від 13.09.2019 року ВП №59254711 про накладення штрафу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Гортолум Вікторії Сергіївни від 13.09.2019 року ВП №59254711 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн.

Стягнути з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, адреса: вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) судовий збір у загальному розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна).

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Соколенко

.