Справа № 160/4243/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2020 року м. Дніпросправа № 160/4243/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі №160/4243/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання вимоги про сплату боргу протиправною,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати вимогу № Ф-6226-53/12 від 13.11.2018 року про сплату боргу (недоїмки) у сумі 15 819,54 грн., видану Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області протиправною та скасувати її.

- стягнути судові витрати.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, ФОП ОСОБА_1 з 16.01.2004 року зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису № 2 005668, 23.01.2004 року взято на облік як платника єдиного внеску, дата державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі 25.02.2019 року.

25 лютого 2019 року вчинено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем № 2005668.

Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 13 листопада 2018 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6226-53/12 з єдиного соціального внеску в сумі 15 819,54 грн. за 2018 рік.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням дати припинення підприємницької діяльності позивачем, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-6226-53/12 від 13 листопада 2018 року є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у справі є вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-802-52 від 21.11.2018 р.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ( далі Закон № 2464-VI), це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону № 2464-VIпоширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VIє орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

В силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VIплатник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абз. 3, 4 частини четвертої статті 25Закону № 2464-VIплатник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно абз.9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження.

При цьому, строк звернення до суду щодо оскарження вимоги складає 10 днів з моменту надходження вимоги.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 31.01.2019 року по справі №802/983/18-а, яку відповідно до ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів враховує при виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Як вбачається з позову, позивач отримала спірну вимогу 23 лютого 2019 року. Правом на оскарження вимоги в адміністративному порядку до органу доходів і зборів вищого рівня не скористалась і до адміністративного суду звернулась лише 10 травня 2019 року, що підтверджується вхідним штемпелем суду першої інстанції.

Таким чином, звернувшись до суду лише 10 травня 2019 року з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13 листопада 2018 року № Ф-6226-53/12, позивач пропустила 10-денний строк звернення до суду, який встановлений Законом №2464-VІ, та питання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою з зазначенням поважних причин попуску цього строку.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що при оскарженні вимоги податкового органу, прийнятого в межах Закону №2464-VI, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, визначений ст. 122 КАС України, не застосовується в даному випадку.

Колегія суддів зазначає, що в межах спірних правовідносин спеціальною нормою відносно ст. 122 КАС України є абз. 9 ч. 4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким встановлено десятиденний строк для оскарження вимоги про сплату недоїмки.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст.319 КАС України, з залишенням позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.8 ч.1. ст.240 КАС України.

Керуючись ст.ст.311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі №160/4243/19 - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без розгляду на підставі п.8 ч.1. ст.240 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко