Справа № 280/731/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/731/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі

апеляційні скарги Головного управління Держпраці у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

у справі № 280/731/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свет ЛТД»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області,

про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свет ЛТД» звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якому просило визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 2093/581/АВ/П/ТД-ФС від 20.11.2018.

Позовні вимоги мотивовані тим, що інспекційне відвідування ТОВ «Свет ЛТД» проведено з суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства України, висновки, викладені в акті інспекційного відвідування та постанові відповідача від 20.11.2018 щодо наявності ознак трудового договору є необґрунтованими, оскільки суперечать фактичним обставинам справи, так як між позивачем та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено саме цивільно-правовий договори, які відповідають усім критеріям та вимогам таких договорів. Також позивач вказує, що за приписами п.10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, а для суб`єктів малого підприємництва - двох робочих днів. В той же час, захід контролю начався 25.10.2018, а закінчився 31.10.2018, що на думку позивача є свідченням недопустимості здобутих в ході відвідування доказів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2019 адміністративний позов задоволено.

Суд виходив з того, що відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність між ТОВ «Свет ЛТД» та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 трудових відносин, в свою чергу наданими позивачем документами підтверджується факт укладання та виконання цивільно-правових угод, які у повній мірі відповідають положенням Цивільного кодексу України.

Суд не погодився з доводами відповідача, що у цивільно-правових договорах з переліченими особами було узгоджено процес роботи, оскільки всі цивільно-правові договори стосувались саме надання конкретно визначеної послуги (вилов риби), у визначеному розмірі, із визначення граничного строку виконання зобов`язань за договором, а також визначено розмір оплати за конкретно визначений перелік робіт.

Саме по собі неодноразове укладання цивільно-правових договорів та щомісячна виплата на користь виконавців не може свідчити про наявність між сторонами трудових відносин.

За висновком суду виконавці виконували роботу у свій вільний час, не зобов`язані були дотримуватися режиму робочого часу, правил внутрішнього трудового розпорядку, предметом угод було саме досягнення кінцевого результату, оплата передбачена за фактично надані роботи, а не за весь час перебування вказаних осіб у відносинах з позивачем.

Також судом першої інстанції під час розгляду справи в якості свідка допитано директора ТОВ «Свет ЛТД», який в наданих поясненнях підтвердив, що з фізичними особами товариством укладались саме договори цивільно-правового характеру, оскільки вилов риби є сезонним, а також не завжди існує потреба у вилові риби. Твердження, що ТОВ «Свет ЛТД» не здійснює діяльність на постійній основі знайшло своє підтвердження також і в тому, що інспектор Держпраці, який прибув на проведення інспекційного відвідування, не встановив виконання роботи переліченими вище громадянами, не відбирав від них пояснення, а на підприємстві не був присутній навіть директор підприємства.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач - Головне управління Держпраці у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач зазначає, що одним із основних видів діяльності ТОВ «Свет ЛТД» є прісноводне рибальство. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на протязі 2017-2018 років виконували роботи по вилову риби. Зазначені види робіт збігаються з колом обов`язків за посадою «рибалка прибережного лову». Дана професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, код 6152(6). З наданих позивачем цивільно-правових договорів вбачається, що всі виконувані роботи носять постійний (систематичний) характер. В договорах цивільно-правового характеру ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не вказується конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, із зазначенням кількісних і якісних показників, після досягнення (виконання) яких договір визначається виконаним і дія його припиняється. При цьому в договорі відсутні обсяги робіт, тобто оплаті підлягає процес праці, в не її результат.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Від позивача надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі позивача. Одночасно позивачем поданий письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду без змін, зазначає, що прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, у період з 29.10.2018 по 31.10.2018 інспектором праці ГУ Держпраці у Запорізькій області на підставі наказу про проведення інспекційного відвідування від 22.10.2018 №1757 проведено інспекційне відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю - ТОВ «Свет ЛТД», за результатами якого складено акт інспекційного відвідування №ЗП2093/581/АВ від 31.10.2018.

В ході перевірки встановлено порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України, а саме: фактичне допущення до роботи осіб без укладення трудового договору.

Так, в акті інспекційного відвідування зафіксовано, що під час проведення інспекційного відвідування ТОВ «Свет ЛТД» з питання оформлення трудових відносин встановлено, що громадяни ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 протягом періоду липень 2017 - вересень 2018 року, ОСОБА_4 протягом періоду липень 2017 - лютий 2018 року виконували такі роботи як вилов риби. Зазначені види робіт збігаються з колом обов`язків за посадою - рибалка прибережного лову. Таким чином зазначеним працівникам визначено робоче місце, що передбачено ст. 29 КЗпП України. Зазначені види робіт свідчать про процес праці, а не про його результат. Цей процес праці передбачає підпорядкування внутрішньому трудовому розпорядку та графіку змінності, встановленому на підприємстві, що передбачено ст. 21 КЗпП України та притаманно трудовим відносинам. Ця професія передбачена Класифікатором професій ДК 003:2010, затвердженим наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 № 327 (зі змінами): «рибалка прибережного лову» - код професії за КП - 6152(6). Оплата здійснюється періодично, за місяць виконаної роботи, що зазвичай буває під час роботи по трудовому договору.

Також відповідач вказав на постійний характер праці, адже договори цивільно-правового характеру на виконання тієї ж самої роботи укладалися: із ОСОБА_1 - 9 разів у період з 04.07.2017 по 08.04.2018 раз на місяць; із ОСОБА_2 - 13 разів у період з 04.07.2017 по 01.09.2018 раз на місяць; із ОСОБА_4 - 7 разів у період з 04.07.2017 по 11.02.2018 раз на місяць; із ОСОБА_3 - 12 разів у період з 04.07.2017 по 01.09.2018 раз на місяць.

Фактично виконавці підпорядковуються внутрішньому трудовому розпорядку (стаття 57, 142 КЗпП України), та наявні ознаки строкового трудового договору (пункт 2 частини 1 статті 23 КЗпП України), оскільки укладені на визначений термін. В дорученнях замовника не вказується конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, із зазначенням кількісних і якісних показників, після досягнення (виконання) яких договір вважається виконаним і дія його припиняється. В договорах цивільно-правового характеру ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не вказується конкретний вид послуги (роботи) та її кінцевий результат, із зазначенням кількісних і якісних показників, після досягнення (виконання) яких договір визначається виконаним і дія його припиняється. При цьому в договорі відсутні обсяги робіт, тобто оплаті підлягає процес праці, в не її результат.

Відносини, які складаються між Виконавцем та Замовником, передбачають виконання роботи на постійній основі у певний проміжок часу та мають на меті саме процес праці. Оплата всім 4 особам здійснюється щомісячно, з чіткою періодичністю та у строки, що слідують за відпрацьованим певним часом місяцем, що зазвичай характерно для виплати заробітної плати за трудовим договорами. Згідно відомості на виплату грошей №1 від 04.08.2017 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №2 від 06.09.2017 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №3 від 05.10.2017 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №4 від 02.11.2017 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей № 5 від 08.12.2017 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №1 від 05.01.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №2 від 15.03.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №3 від 06.04.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №4 від 12.04.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №5 від 05.07.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №6 від 03.08.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №7 від 05.09.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.; згідно відомості на виплату грошей №8 від 06.10.2018 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виплачено кожному по 402,50 грн.

20.11.2018 ГУ Держпраці винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП2093/581/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф у розмірі 446760,00 грн. за порушення ч.1, 3 ст.24 КЗпП України в частині допуску до роботи без укладання трудового договору в письмовій формі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд, переглядаючи судове рішення у відповідності до вимог ст.308 КАС України, погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.

За правилами ч.3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Таким чином, підставою для притягнення фізичної особи - підприємця, який використовує найману працю, до відповідальності на підставі ч.2 ст.265 КЗпП України є встановлений факт відсутності трудових відносин між цією особою та працівником при умові фактичного виконання працівником трудових функцій.

В спірному випадку, судом встановлено, що між ТОВ «Свет ЛТД» (замовник) та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (виконавці) укладено цивільно-правові угоди, відповідно до умов яких Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): вилов риби у визначений строк. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

До кожного з цих договорів складено Специфікацію, в якій затверджено квоти на вилов риби за видами та кількістю, які Виконавець зобов`язується виконати протягом періоду, зазначеного у п.1.1 цивільно-правового договору, відповідно до Таблиці: Лящ 40 кг, Судак 10 кг, Тарань 80 кг, Плоскирка 5 кг, Карась 100 кг, Товстолоб 65 кг, загальна кількість риби 300 кг.

Відповідно до пункту 2 Специфікації після виконання послуги з вилову риби за квотами, зазначеними у пункті 1 цієї Специфікації, цивільно-правовий договір вважається виконаним. Винагорода передбачена п.2.1 цивільно-правового договору №3 від 04.07.2017 сплачується після повного виконання замовлення, відповідно до Специфікації (пункт 4 Специфікації).

За позицією відповідача з приводу вказаних договорів ці угоди мають ознаки трудового договору, який повинен укладатись відповідно до норм трудового законодавства, тому позивачем здійснено фактичний допуск вказаних працівників до роботи без оформлення трудового договору. Також в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ТОВ «Свет ЛТД» не надавало інспектору праці в ході проведення інспекційного відвідування ОСОБА_5 специфікацій до цивільно-правових договорів, що не відповідає встановленим фактичним обставинам, оскільки жодних письмових вимог про надання документів з відміткою про кількість та назву документів, які необхідно надати, інспектор праці Рубан К.О. директору ТОВ «Свет ЛТД» не надавав.

Для вирішення спірних правовідносин в межах даної справи підлягає з`ясуванню питання наявності ознак трудових правовідносин між позивачем фізичним особами - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були залучені до надання обумовлених відповідними цивільно-правовими угодами послуг.

Відповідно до ч.2 ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ч.1 ст.21 КЗпП України).

Згідно ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні контракту.

Виходячи з аналізу наведених норм, трудовий договір характеризується, зокрема тим, що працівники не самі організовують роботу і виконують її не на власний ризик та розсуд, а підпорядковуються відповідним посадовим особам, водночас на підприємстві має вестись табель відпрацьованого часу, що є особливістю трудових правовідносин. В трудових договорах також визначається обов`язок працівника щомісячно виконувати відповідні роботи в межах робочого процесу підприємства, а за невиконання обов`язків визначено матеріальну та/чи дисциплінарну відповідальність.

При цьому, здійснення трудової діяльності відбувається в межах норм і правил внутрішнього трудового розпорядку, визначених роботодавцем, а працівник, за виконану роботу, систематично отримує заробітну плату відповідно до тарифної сітки або схеми посадових окладів, що затверджені роботодавцем.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Так, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: зокрема, громадянином і організацією (суб`єктом господарської діяльності) на виконання першим певної роботи (договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ч.1 ,2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, як вірно вказано судом першої інстанції, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

За цивільно-правовим договором, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрий визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.

При цьому чинне законодавство не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, сторони договору (роботодавець та працівник) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення трудових відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.

В спірному випадку, з огляду на предмет укладених угод про надання послуг, апеляційний суд погоджується з позивачем та судом першої інстанції про помилковість аргументів відповідача про трудовий характер відносин між позивачем та вказаними вище особами.

Апеляційний суд вважає, що в результаті дослідження судом першої інстанції наявних в матеріалах справи договорів, специфікацій до них та актів виконаних робіт, а також наданих пояснень допитаного в якості свідка директора ТОВ «Свет ЛТД», судом першої інстанції вірно встановлено, що всі цивільно-правові договори стосувались саме надання конкретно визначеної послуги - вилову риби у певній кількості та із визначення граничного строку виконання зобов`язань за договором, а також встановленого розміру оплати за конкретно визначений перелік робіт.

Цими договорами обумовлені строки виконання робіт без фіксації конкретного графіку роботи з погодинною організацією праці, обліком робочого часу та необхідністю дотримання виконавцем певного трудового розпорядку. Послуги, визначені в договорі, мають тимчасовий характер. У договорах відсутня будь-яка регламентація трудової діяльності, визначення робочого часу та часу відпочинку виконавця, його обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку тощо.

З цих підстав вказаний відповідачем факт неоднократного укладання цивільно-правових договорів не може свідчити про наявність між сторонами трудових відносин.

Виконавець сам, на власний розсуд визначає обсяг робіт, який він виконує для замовника, сам організовує свій робочий час і процес виконання робіт, з огляду на власні інтереси, потреби замовника, власну зайнятість та інші фактори.

За виконану для замовника роботу виконавець отримує плату, яка залежить від обсягу наданих послуг і не носить систематичного характеру.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про помилковість тверджень відповідача, що відповідачем здійснювалась щомісячно виплата заробітної плати, що, в свою чергу, підтверджує наявність трудових відносин.

Як встановлено судом, не спростовано відповідачем, оплата виконаних робіт проводилась саме по факту виконаних робіт після підписання відповідних актів виконаних робіт, а не за сам процес виконання трудових обов`язків протягом трудового дня, на підтвердження чого позивачем надано акти виконаних робіт.

Підставою для складення вказаних актів виконаних робіт є фактичні об`єми виконаних робіт, підтверджені замовником, отже, судом першої інстанції вірно вказано, що виплата здійснювалась за виконання квоти по вилову риби, а оскільки строк виконання договору не перевищував місячного строку, то відповідно і виплата коштів здійснювалася протягом такого місяця по виконанню обсягу обумовлених робіт.

Таким чином, оскільки для трудових відносин характерна систематична виплата заробітної плати, то у спірному випадку, згідно укладених позивачем з фізичними особами договорів, оплата здійснюється разова, при цьому, підставою для її виплати є підписані акти виконаних робіт, що також є ознакою саме цивільно-правових відносин.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд вважає помилковими висновки відповідача, що позивачем порушено вимоги трудового законодавства в частині допуску працівника до роботи без укладення трудового договору.

Оскільки договори про виконання робіт, укладені між позивачем та фізичними особами, містять усі ознаки цивільно-правових договорів, а не трудових взаємовідносин, в діях позивача відсутній склад порушення, визначеного ч.3 ст.24 КЗпП України, тому оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 280/731 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко