Справа № 640/338/20
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

14 січня 2020 року м. Київ № 640/338/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Катющенко В.П., вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства юстиції України, Мніністра юстиції України Малюськи Дениса Леонідовича (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просять суд:

"І. Визнати:

А) злочином геноциду (порушенням ст. 3 Європейської Конвенції): дії чиновників державної влади і місцевого самоврядування України, якими для мешканців робітничого селища Гожулівської біофабрики створюються умови з наміром знищити цю групу людей з метою заволодіти належною їм згідно Закону власністю на квартири і земельні ділянки, зокрема шляхом:

1. Позбавлення права на працю шляхом:

- звільнення всіх робітників біофабрики по скороченню штату в 2001 році;

- знищення виробничого устаткування біофабрики до 2003 року;

- продаж майнового комплексу біофабрики до 2005 року.

2. Позбавлення прав колишніх робітників біофабрики на підставі чинного законодавства України на розпаювання майнового комплексу і землі біофабрики шляхом створення і існування станом на сьогодні трьох фіктивних Гожулівських біологічних фабрик під керівництвом директора біофабрики ОСОБА_3 і головного бухгалтера ОСОБА_4 :

- Гожулівська державна біологічна фабрика, яка згідно постанови від 31 грудня 2004р.№1779 належить до переліку підприємств, установ і організацій, що належить до сфери управління Державного департаменту ветеринарної медицини Юридична адреса: 37813, Полтавська область, Полтавський район, с. Біологічне, вул.Біологічна, 3.

Постанова втратила чинність на підставі Постанови KM № 1075 (1075-2007-п) від 30.08.2007р. Вбачається що до сьогодні Гожулівська державна біологічна фабрика існує, тому що її ніхто не ліквідував.

- Державне підприємство "Гожулівська дослідна біологічна фабрика", дата державної реєстрації: 20.07.2001, дата запису: 28.09.2005, номер запису 1 000258. Місцезнаходження: 38713, Полтавська область, Полтавський район, с. Біологічне, вул.Біологічна, буд. 3.

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Гожулівська біологічна фабрика», дата державної реєстрації 19.09.2007, номер запису: 1 003453.

Місцезнаходження: 38713, Полтавська обл., Полтавський район, село Біологічне, вул. Біологічна, буд. 3.

3. Позбавлення можливості набуття прав власності колишніх робітників біофабрики, мешканців робітничого селища Гожулівської біофабрики, на об`єкти нерухомості (квартири, гаражі, сараї), земельні ділянки, які їм були надані безкоштовно у приватну власність, приватизовані, куплені, знаходяться у постійному користуванні мешканців десятки років, зокрема:

а) шахрайським діями чиновників державної влади і місцевого самоврядування Полтавської області з 1991 року при перейменуванні села Падалки Полтавського району Полтавської області в село Біологічне, в результаті якого робітниче селище Гожулівської біологічної фабрики не обліковується і не входить до складу села Біологічного Гожулівської сільської ради станом на сьогодні.

б) шахрайськими діями Полтавської районної державної нотаріальної контори, яка створює нікчемні правочини для мешканців не існуючого робітничого селища Гожулівської біофабрики, які породжують тільки наслідки, які пов`язані з їх недійсністю, на підставі:

- "Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 № 283/8882;

- "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595.

Б) Порушенням прав ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , які гарантовані ст.ст. 3, 6 п. 1 Європейської Конвенції по захисту прав людини і основоположних свобод, ст. 1 Додаткового Протоколу до Конвенції Міністерством юстиції України в наслідок, зокрема:

1. Створення нікчемних правочинів - прав власності на об`єкти нерухомості для спадкодавця ОСОБА_5 і примушення спадкоємця ОСОБА_1 до створення нікчемного правочину - свідоцтва про право на спадкове майно ОСОБА_5 , яке знаходиться в робітничому селищі Гожулівської біофабрики, яке станом на сьогодні не обліковується і не входить до складу села Біологічного Полтавського району Полтавської області.

2. Шляхом дії:

"Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 №20/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 №283/8882; "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 № 282/20595, які позбавляють ОСОБА_1 права на спадщину ОСОБА_5 в зв`язку з відсутністю місця відкриття спадщини - робітничого селища Гожулівської біологічної фабрики, яке не обліковується, і не входить до складу села Біологічного Гожулівської сільської ради, шляхом: неможливості відкриття спадщини; неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину; неможливість отримання ОСОБА_2 свідоцтва виконавця заповіту ОСОБА_5 .

3. Представленням в неправдивому вигляді з 24.03.2008 злочинної діяльності органів, які здійснюють і контролюють нотаріальну діяльність щодо мешканців робітничого селища Гожулівської біофабрики Полтавського району Полтавської області, зокрема:

- виконкому Гожулівської сільської ради;

- Полтавської районної державної нотаріальної контори; Головного управління юстиції у Полтавській області.

в питанні оформлення нікчемних правочинів - прав власності мешканців не існуючого робітничого селища Гожулівської біофабрики на об`єкти нерухомості і земельні ділянки шляхом:

- надання відповідей, які представляють суть справи в неправдивому вигляді;

- перешкоджання легалізації робітничого селища Гожулівської біофабрики;

- представлення діяльністі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в питанні встановлення місця відкриття спадщини мешканки робітничого селища Гожулівської біофабрики спадкодавця ОСОБА_5 в неправдивому вигляді.

4. Відсутності правосуддя в Україні, в результаті якого ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 22.05.2008 року позбавлені права:

- легалізувати робітниче селище Гожулівської біологічної фабрики;

- призначити ОСОБА_2 за його згодою виконавцем заповіту ОСОБА_5 з видачею йому свідоцтва виконавця заповіту;

II. Встановити:

1. Місцем відкриття спадщини ОСОБА_5 встановити адресу: Полтавська область, Полтавський район, робітниче селище Гожулівської біологічної фабрики (

АДРЕСА_2 . Що мешканка робітничого селища Гожулівської сільської ради ОСОБА_1 прийняла спадщину ОСОБА_5 , тому що проживала разом з нею з 01 січня 2004 року до часу відкриття спадщини згідно інформації виконкому Гожулівської сільської ради.

III. Зобов`язати:

Міністерство юстиції України провести службове розслідування щодо діяльності: виконкому Гожулівської сільської ради; Полтавської районної державної нотаріальної контори; Головного управління юстиції у Полтавській області:

1. В питанні оформлення нікчемних правочинів - прав власності мешканців не існуючого робітничого селища Гожулівської біофабрики на об`єкти нерухомості і земельні ділянки з 1992 року до сьогодні.

2. В питанні оформлення чинних правочинів - прав власності на об`єкти нерухомості і земельні ділянки в с.Падалки Полтавського району Полтавської області".

Пунктом 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з частиною першою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що останні фактично зводяться до неможливості відкриття спадщини внаслідок, на думку позивачів, злочинних дій чиновників державної влади і місцевого самоврядування України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Поряд з цим, відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Враховуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів містять ознаки заяви про злочин та ознаки цивільного спору та не можуть бути вирішені в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, суд звертає увагу, що сама лише участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачами у позовній заяві об`єднано позовні вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Згідно з частиною шостою статті 21 та частиною четвертою статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачами порушено правила об`єднання позовних вимог.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, а у суду в даному випадку відсутні підстави для застосування положень статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 21, 169, 172, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) повернути позивачам.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини сьомої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про повернення позовної заяви може бути оскаржена. Згідно частини першої статті 295 та частини першої статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Згідно підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.П. Катющенко