Справа № 200/13800/19-а
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2020 р. Справа№200/13800/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Волгіної Н.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Корнієнко А.А., звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії, а також виплатити заборгованість за період, починаючи з 1 травня 2015 року, на рахунок позивача, відкритий в уповноваженому банку ПАТ «Державний ощадний банк».

В обґрунтування позову посилається на те, що є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Селидовському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Пояснює, що довідку переселенця від Новогродівського міського УСЗН від 15 вересня 2015 року № позивачем загублено. Виплату пенсії припинено.

Зазначає, що не має можливості відстояти черги в УПФУ, як і не має фінансів, щоб їхати до УПФУ. Пенсійні виплати є єдиним доходом його для життя.

На переконання позивача, дії відповідача щодо припинення з 1 травня 2015 року виплати пенсії є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату йому пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому пенсія повинна бути йому виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 4-6).

У наданому до суду відзиві на позов відповідач зазначив про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, на підставі наступного.

Питання щодо здійснення виплат пенсії внутрішньо переміщеним особам регулюється Законом України від 20 жовтня 2014 року № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінетом Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 «Про внутрішньо переміщених осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136 «Про затвердження порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України» (далі - Порядок № 136, Порядок), встановлено механізм проведення перевірок щодо виявлення та припинення пенсійних виплат пенсіонерам, які по передбаченим законодавством підставах втратили право на їх отримання.

Зазначає, що позивач звернувся до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 13 липня 2016 року із заявою про виплату пенсії з травня 2015 року. Після отримання пенсійної справи позивача було взято на облік.

Згідно атестату від 6 липня 2016 року № 3229 позивачу було виплачено пенсію по 30 квітня 2015 року; згідно з витягу з протоколу № 14 від 26 вересня 2016 року засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам позивачу відмовлено у призначенні пенсії з урахуванням результатів акту обстеження матеріально побутових умов від 16 вересня 2016 року № 1070.

Також зазначає, що надалі позивач не звертався до управління із заявою про поновлення виплати пенсії, отже з боку відповідача відсутня протиправна бездіяльність.

Пояснює, що виплату пенсію позивачу буде поновлено після особистого звернення до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області та надання належно оформленої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно до вимог діючого законодавства.

Наполягає, що відповідачем не було порушено прав, свобод та інтересів позивача, оскільки управління діяло в межах встановлених Конституцією та законодавством України.

Також заперечує проти прийняття рішення про стягнення з управління судових витрат (у випадку прийняття рішення на користь позивача, обґрунтовуючи це тим, що в бюджеті Пенсійного фонду України не закладені кошти для сплати судового збору, зазначає, що стягнення судового збору має відбуватись із Державного бюджету України; та проти прийняття рішення про негайне виконання судового рішення, обґрунтовуючи це тим, що зазначене може призвести до зайвих витрат з Державного бюджету (а.с. 24-26).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2019 року відстрочено сплату позивачем судового збору до вирішення справи по суті, відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 1-2).

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , є пенсіонером, пенсія призначена за 3 групи інвалідності (а.с. 11-14).

Відповідач, Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, ідентифікаційний , місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, є органом державної влади та суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України, який здійснює у спірних правовідносинах владні управлінські функції та є належним відповідачем у даній справі. (а.с. 19-20).

Як встановлено судом позивач до липня 2016 року знаходився на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (а.с. 29).

З травня 2015 року виплату пенсії позивачу припинено (а.с. 28).

13 липня 2016 року звернувся із заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці із заявою про запит його пенсійної справи з Управлінні Пенсійного фонду України в м. Селидове (а.с. 29).

З липня 2016 року взятий на облік Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новогродівка.

За поясненням відповідача, управлінням був отриманий протокол Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 26 вересня 2016 року № 14, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії з урахуванням результатів акту обстеження матеріально-побутових умов від 16 вересня 2016 року № 1070 (а.с. 23).

Суд зазначає, що належним чином оформленого рішення, прийнятого управлінням Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області (правонаступником якого є відповідач) з приводу відмови позивачу у поновленні виплати пенсії, - суду не надано.

Крім цього, суд зазначає, що нарахування (без сплати) пенсії позивачу відбувалось до листопада 2016 року (включно), а починаючи з грудня 2016 року пенсія позивачу не нараховується та, відповідно, і не сплачується, що підтверджується випискою з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ), розділ: «Підсистема призначення та виплати пенсії» та довідки Селидівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 17 грудня 2019 року № б/н нарахування пенсії позивачу відбувалось до листопада 2016 року (включно) (а.с. 27-28).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до зазначеного додатку утворено Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області та управління Пенсійного фонду України в м. Селидове.

13 жовтня 2019 року адвокат позивача звернувся із адвокатським запитом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з приводу надання інформації про причини невиплати позивачу протягом тривалого періоду пенсії та заборгованості, яка виникла з травня 2015 року, надання копії рішень, якими вирішено не виплачувати позивачу пенсію; проханням про поновлення виплати позивачу пенсії та виплати заборгованості з пенсії; проханням надати роздруківку помісячних виплат пенсії ОСОБА_1 у Селидовському ОУПФУ Донецької області та розміру заборгованості пенсії із зазначенням періоду не виплати пенсії (а.с. 15).

24 жовтня 2019 року Селидовським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області листом вих. № 12223/03 надана відповідь представнику позивача, в якій зазначено, що 13 липня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області із заявою про взяття на облік для отримання пенсії як внутрішньо переміщена особа (довідка Новогродівського міського УСЗН від 15 вересня 2015 року № ) видана відповідно до вимог діючого законодавства. Також зазначено, що Рішенням Комісії Новогродівської міської ради не підтверджено факт перебування за місцем фактичного проживання та відмовлено у призначенні пенсійних виплат позивачу згідно протоколу від 26 вересня 2016 року. Також вказано, що з 1 травня 2015 року виплата пенсії ОСОБА_1 не проводиться, отже у управління відсутня можливість надати довідку про розмір щомісячної пенсії та суми заборгованості (а.с. 16, зв. бік а.с. 16).

Будучи не згодним з не поновленням Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області (правонаступником якого є відповідач) виплати йому пенсії з липня 2016 року та не виплатою заборгованості з пенсії, що виникла за період з травня 2015 року по липень 2016 року після припинення її виплати Управлінням Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (правонаступником якого є відповідач), позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

Згідно з п. 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 1 жовтня 2014 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 8 червня 2016 року, далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та абз. 6 цього пункту.

Суд зазначає, що відповідачем не заперечується статус позивача як внутрішньо переміщеної особи, на підтвердження якого ОСОБА_1 управлінню надавалась довідка від 15 вересня 2015 року № , видана Новогродівським міським УСЗН (а.с. 16).

Приписами ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду.

Під час розгляду справи суду не надано доказів на підтвердження прийняття відповідного рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (правонаступником якого є відповідач), на підставі якого позивачу було припинено виплату пенсії з травня 2015 року.

Також не надано суду рішення про відмову у поновленні виплати пенсії позивачу за його заявою від 3 липня 2016 року, прийнятого Управлінням Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області (правонаступником якого є відповідач), у звязку із отриманням протоколу Комісії Новогродівської міської ради від 26 вересня 2016 року про відмову у призначенні пенсійних виплат позивачу (суд вважає за необхідне зауважити, що пенсія позивачу була призначена органом Пенсійного фонду України у 1999 році) (а.с. 14).

Крім цього, суд зауважує, що підстави для припинення виплати пенсії особам зазначені у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, відповідно до якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 136, яка набрала чинності 4 березня 2016 року, затверджено Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Порядок № 136).

Згідно з п. 9 Порядку № 136 у разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів.

Відповідно до п. 12 Порядку № 136 розпорядник бюджетних коштів та/або інший орган, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, на підставі отриманої від Мінфіну рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат приймає рішення щодо зупинення або припинення, продовження виплат реципієнту, про що повідомляє Мінфіну протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Також цією ж постаново визначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом з тим, як вже зазначено судом вище, частиною 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, яка містить в собі перелік випадків, у випадку настання яких здійснюється припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам, передбачає крім перерахованих в ній конкретних випадків ще й «інші випадки, передбачені законом».

За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури виключно парламентом (Верховною Радою України) та регулює найважливіші суспільні відносини.

Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

За змістом конституційних норм Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Проаналізувавши наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені обставини справи, враховуючи, що відповідачем не доведено існування «інших випадків, передбачених законом», ніж ті, які перераховані у ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для припинення (призупинення) Управлінням Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (правонаступником якого є відповідач) виплати пенсії позивачу з травня 2015 року, відповідно, припинення з травня 2015 року ОСОБА_1 виплати пенсії є протиправною.

Також виходячи із встановлених судом обставин протиправною є і бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області (правонаступником якого є відповідач) стосовно не прийняття у липні 2016 року відповідного рішення про поновлення виплати пенсії позивачу; стосовно не виплати позивачу нарахованої пенсії за період, який передував часу звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області із заявою про поновлення виплати пенсії; також протиправною є і бездіяльність відповідача стосовно не здійснення виплати пенсії позивачу протягом всього спірного періоду та стосовно не здійснення нарахування позивачу пенсії, починаючи з грудня 2016 року.

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії - є такими, що підлягають задоволенню.

Також відповідно до приписів ст. 245 КАС України виходячи із встановлених судом обставин та зроблених на їх підставі висновків підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити нарахування позивачу пенсії з 1 грудня 2016 року та виплати пенсії з цього ж періоду та зобов`язання відповідача сплатити позивачу заборгованість з пенсії, яка утворилась за період з 1 травня 2015 року по 30 листопада 2016 року (виходячи зі здійснених позивачу нарахувань).

Стосовно вимог позивачу про зобов`язання відповідача здійснити зазначені виплати на його банківський рахунок, відкритий в уповноваженому банку Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача із заявою про перерахування пенсії на його банківський (картковий) рахунок, також суду не надані реквізити відкритого на ім`я позивача рахунку у «Державному ощадному банку України», відповідно позовні вимоги позивача в частині визначення способу виконання судового рішення задоволенню не підлягають.

Разом із цим суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до до ч. 1 ст. 378 КАС України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції за заявою […] стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - може встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Таким чином, позивач не позбавлений можливості звернутись із відповідною заявою до суду (або до виконавця) про встановлення способу виконання судового рішення шляхом зарахування коштів на його банківський (картковий) рахунок.

Щодо клопотання позивача про необхідність допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати пенсії в межах суми пенсії за один місяць, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Таким чином, рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць, а клопотання позивача підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 2 грудня 2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору в розмірі 768,40 грн до вирішення справи по суті, беручи до уваги, що судо задоволені основні вимоги позивача (про визнання протиправною бездіяльності), а всі інші вимоги є похідними від основних позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2-4, 6, 9, 14, 19, 72-78, 90, 94, 132, 139, 205, 244-246, 255, 295, 297, 371, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним припинення (призупинення) Управлінням Пенсійного фонду України в м. Селидове Донецької області (правонаступником якого є відповідач) виплати пенсії позивачу з травня 2015 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області (правонаступником якого є відповідач) стосовно не прийняття у липні 2016 року відповідного рішення про поновлення виплати пенсії позивачу та стосовно не виплати позивачу нарахованої пенсії за період, який передував часу звернення позивача до Управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області із заявою про поновлення виплати пенсії.

Визнати протиправною бездіяльність Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області стосовно не здійснення виплати пенсії ОСОБА_1 протягом з липня 2016 року та стосовно не здійснення нарахування позивачу пенсії з грудня 2016 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити нарахування та виплату позивачу пенсії з 1 грудня 2016 року.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити позивачу заборгованість з пенсії, яка утворилась за період з 1 травня 2015 року по 30 листопада 2016 року (виходячи зі здійснених позивачу нарахувань).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплати ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місце знаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6) на користь Державного бюджету України стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA26001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.П. Волгіна