Справа № 440/232/20
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

15 січня 2020 рокум. ПолтаваСправа № 440/232/20

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки Вітязь" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки Вітязь" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанови та припису, -

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки Вітязь" звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.12.2019 №ЗП3536/5/АВ/П/ТД-ФС та припису про усунення виявлених порушень від 05.12.2019 №ЗП3536/5/АВ/П.

До позовної заяви позивачем додано заяву про забезпечення адміністративного позову, а саме позивач просить зупинити дію постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.12.2019 №ЗП3536/5/АВ/П/ТД-ФС та припису про усунення виявлених порушень від 05.12.2019 №ЗП3536/5/АВ/П набрання законної сили відповідним судовим рішенням у справі.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначив, що приписом про усунення виявлених порушень № ЗП 3536/5/АВ/П від 05.12.2019, позивача зобов`язано до 15.01.2019 усунути виявлені під час інспекційного відвідування порушення законодавства про працю шляхом укладення трудових договорів в письмовій формі з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 із подальшим письмовим повідомленням із долученням копій первинних документів за підписом уповноваженої особи об`єкта відвідування до Головного управління Держпраці у Запорізькій області. Водночас з такого моменту ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вважатимуться працівниками позивача, який в свою чергу буде зобов`язаний виплачувати вказаним особам заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Проте у випадку, якщо за результатами розгляду позову поданого позивачем буде задоволено позовні вимоги, останній не матиме змоги звільнити вказаних осіб та повернути кошти, які будуть сплачені на їх користь (заробітна плата, єдиний соціальний внесок, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці").

Вказували, що висновки на яких грунтується акт інспекційного відвідування, а отже і припис про усунення виявлених порушень № ЗП 3536/5/АВ/П від 05.12.2019 є завідомо помилковими, такими що не могли не бути спростовані за умов об`єктивного встановлення всіх обставин при винесенні оспорюваного рішення, що підтверджується факт відсутності будь-яких доказів, які вказували б на фактичне виконання трудових функцій для позивача на зазначеному об`єкті охорони.

Позивач звертав увагу, що оскарження у судовому порядку Припису про усунення виявлених порушень № ЗП 3536/5/АВ/П від 05.12.2019 р. не зупиняє його дії, а у зв`язку з його не виконанням, відповідач може ініціювати повторне інспекційне відвідування, за наслідками якого існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, у тому числі притягнення посадових осіб позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 188-6 КУпАП.

Крім того, до моменту ухвалення рішення у справі за позовом ТОВ "Служба безпеки Вітязь" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області в частині позовних вимог щодо визнання протиправною та скасування' Постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЗП 3536/5/АВ/П/ТД-ФС від 20.12.2019, існує реальний очевидний ризик того, що суб`єктом владних повноважень буде вжито заходи щодо примусового стягнення штрафу накладеного на позивача згідно оскаржуваної постанови, що заблокує господарську діяльність позивача, унеможливить здійснення ним розрахункових операцій та змусить вживати значних зусиль та витрат для відновлення прав.

Розглянувши заяву, суд дійшов наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З аналізу положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд вбачає, що забезпеченням адміністративного позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Таким чином забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову, суд враховує, що позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили, що виконання рішення у справі у разі задоволення позовних вимог з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача буде ускладеним або неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що для відновлення таких прав і свобод необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

У матеріалах справи докази, що підтверджують необхідність застосування заходів забезпечення позову, також відсутні.

Обраний засіб забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень є фактичним вирішенням справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Суд зазначає, що при розгляді клопотання про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. Їх оцінка в сукупності може бути надана судом лише за наслідками розгляду самої справи, з урахуванням усіх належних та допустимих доказів, які сторони вправі надавати суду - саме в ході розгляду адміністративної справи.

Забезпечення позову шляхом обраного позивачем способу фактично впливає на вирішення справи по суті, оскільки направлено не на саме рішення, а на наслідки його виконання.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а тому заява позивача про забезпечення адміністративного позову залишається судом без задоволення.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки Вітязь" в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Служба безпеки Вітязь" до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування постанови та припису.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва