Справа № 309/873/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 309/873/19 пров. № А/857/77/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П.,Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

суддя в 1-й інстанції Кемінь В.Д.,

час ухвалення рішення 22.10.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Хуст,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС (далі відповідач) про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0380/30500/19 від 05.03.2019 року, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 481 МК України та закрити провадження у справі.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2019 року позов задоволено. Постанову виконуючого обов`язки заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України Кухар А.В. в справі про порушення митних правил № 0380/30500/19 від 05.03.2019 року відносно позивача про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.3 ст. 481 МК України у виді штрафу в розмірі 17000 грн. скасовано, справу про адміністративне правопорушення провадженням закрито.

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач, який вважає, що судом допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що наведена позивачем причина порушення терміну вивезення автомобіля за межі території України не є аварією чи обставиною непереборної сили і не може звільнити особу від відповідальності.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю у розгляді кримінальної справи в Тячівському районному суді Закарпатської області. Проте, колегія суддів зазначає, що для вказаної категорії справ пріоритетним є їх швидкий розгляд, крім того, явка сторін у судове засідання суду апеляційної інстанції є необов`язкова. Враховуючи, що справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, апеляційний суд відхиляє заявлене клопотання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що згідно бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України 29.01.2019 року позивачем о 20 год. 57 хв. в зону митного контролю на ділянку «Виїзд» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Е300», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак Республіки НОМЕР_2 , який прямував у приватних справах з України в Чехію. Під час здійснення митних формальностей було проведено аналітично-перевірочні заходи з використанням баз даних, а саме: АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, внаслідок чого встановлено, що 18.12.2018 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС позивачем в режимі «тимчасового ввезення до 60 днів» на митну територію України ввезено легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Е300», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 реєстраційний номерний знак Республіки НОМЕР_2 . На підставі даної інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС, в ході опитування позивача було з`ясовано, що 18.12.2018 року вказаний транспортний засіб слідував на митну територію України з метою тимчасового ввезення відповідно до ч.3 ст. 380 Закону України від 13.03.2012 року № 4495-VІ. Позивач був зобов`язаний доставити ввезений легковий автомобіль до митного органу в термін до 16.01.2019 року включно.

Зазначене зобов`язання у вказані строки не виконано, так як фактично транспортний засіб позивачем був доставлений на митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС 29.01.2019 року, тобто із запізненням більше ніж на 10 діб.

Постановою від 05.03.2019 року у справі про порушення митних правил № 0380/30500/19, винесеною в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС Кухарем Анатолієм Васильовичем, за ознаками вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, на позивача накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн.

Згідно з п.5 ч.4 ст. 380 МК України громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, що класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 10) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, що класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання органу доходів і зборів документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни.

Відповідно до ст. 103 МК України, тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Згідно із ч. 5 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Ч.6 ст. 380 МК України передбачає, що у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим відмови на користь держави чи знищення або руйнування.

За правилами ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вбачається, що у позивача був обов`язок, скориставшись митним режимом тимчасового ввезення транспортного засобу, вивезти за межі митної території України автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «Е300» до 16.01.2019 року включно, що не заперечується сторонами.

Проте, позивач вивіз автомобіль за межі митної території України лише 29.01.2019 року, чим порушив вимоги чинного законодавства.

Як на обставину, яка звільняє його від відповідальності, позивач послався на норму ч.1 ст. 460 МК України, згідно якої вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст. 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Щодо наявності аварії, дії обставин непереборної сили, які могли би бути підставою для звільнення позивача від відповідальності суд зазначає наступе.

Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені МК України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затв. Наказом Міністерства фінансів України № 657 від 31.05.2012 року (далі - Порядок).

Відповідно до визначення у п. 2 розділу VІІІ Порядку аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи;

документальне підтвердження - надання митному органу відповідних документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили;

обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події;

факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

П. 3 розділу VІІІ Порядку визначено, що залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п. 5 Порядку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Позивачем надано документи, які, на його думку, підтверджують наявність обставин непереборної сили, а саме довідкою ФОП « ОСОБА_2 » від 29.01.2019 року; актом виконаних робіт від 29.01.2019 року; розрахунковою квитанцією № 259496 від 29.01.2019 року; актом передання-прийняття транспортного засобу, його складових для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту № від 25.01.2019 року; копією витягу з Реєстру платників єдиного податку ФОП « ОСОБА_2 »; копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця ФОП «Лях ОСОБА_3 .», копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які свідчать про те, що вказаний автомобіль знаходився на ремонті на СТО у м. Хуст, у зв`язку з його поломкою в період з 15.01.2019 року до 29.01.2019 року.

Крім того, позивач заявою від 16.01.2019 року, повідомив відповідача про те, що ввезений ним автомобіль неможливо вивезти у встановлені терміни, через його поломку та знаходження на ремонті на СТО.

З аналізу наданих документів встановлено, що знаходження автомобіля на СТО було зумовлено заміною блока ABS, прокачкою гальмівної системи, заміною електромагнітного клапану, заміною датчика ASB (а.с. 46). Тривалість ремонту викликана відсутністю запчастин (замовник мав надати свої) та вихідними днями (а.с. 47-48).

Вказані документи відповідають вимогам Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затв. наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року № 615, які регулюють взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем), а також вимоги щодо контролю за відповідністю наданих послуг.

Проте, апеляційний суд звертає увагу на те, що надані позивачем докази не є належними та достатніми для засвідчення несправності автомобіля, що могла перешкодити його вивезенню за межі митної території України в строки, визначені законодавством.

Така поломка автомобіля не є в розумінні норм МК України аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили, оскільки обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність, а аварії - небезпечна подія техногенного характеру.

Відтак, оскаржувана постанова відповідача у справі про порушення митних правил № 0380/30500/19 від 05.03.2019 року є законною та не підлягає скасуванню, оскільки така була прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та митним законодавством України із з`ясування всіх обставин справи.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Керуючись ст.ст. 272,286,308,310,315,317,321,322,325 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 22 жовтня 2019 року у справі № 309/873/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді М. П. Кушнерик
О. І. Мікула
Повне судове рішення виготовлено 17 січня 2020 року.