Справа № 728/2582/19
Суддя: Губська Людмила Вікторівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 728/2582/19 Суддя (судді) першої інстанції: Лобода Н.В.
Суддя-доповідач - Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

суддів: Бабенка К.А., Бараненка І.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради Чернігівської області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради Чернігівської області від 30.09.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані тим, що обставини правопорушення, викладені в спірній постанові, не відповідають дійсним обставинам справи, а відтак, в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, у зв`язку із чим адміністративне провадження підлягає закриттю. Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2019 року у поновлені пропущеного строку звернення до суду відмовлено та повернуто позовну заяву.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої доводи обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Так, апелянт доводить, що перебування у службовому відрядженні позбавило його можливості вчасно звернутись до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду сторони до суду не прибули, тому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції установлено і підтверджується матеріалами справи, що 10 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області із цим адміністративним позовом.

Разом із позовною заявою ним подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яку мотивовано тим, що в період з 12 по 23 жовтня 2019 року він знаходився у службовому відрядженні до міста Харкова, а також тим, що ним заявлявся аналогічний позов, який був повернутий ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2019 року. Отже, враховуючи наведені підстави, позивач доводить, що встановлений строк звернення до суду ним був пропущений з поважних причин, тому підлягає поновленню.

Відмовляючи у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надав доказів, які підтверджують реальні труднощі в реалізації ним свого права на звернення до суду в установлені законом строки, в той, як надана копія посвідчення про відрядження не засвідчена належним чином і не містить всіх необхідних реквізитів, у зв`язку із чим не може бути прийнята до уваги.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, приписами частини другої цієї статті визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Аналогічно, згідно зі статтею 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Так, оскаржувана постанова Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради Чернігівської області № 03-08/31/19 прийнята 30.09.2019, при цьому, позивач на засідання комісії не з`явився, але був належним чином повідомленим про місце і час розгляду справи, що ним не заперечується.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відтак, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Колегія суддів зазначає, що практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, які перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Так, в заяві про поновлення строку на звернення до суду, а також і в апеляційній скарзі, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначає те, що в період з 12 по 23 жовтня 2019 року він знаходився у службовому відрядженні до міста Харкова, що унеможливило виконання вимог ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2019 року в справі № 728/2145/19 про залишення позовної заяви без руху у встановлений строк.

З цього приводу суд першої інстанції слушно зауважив, що надана копія посвідчення про відрядження не засвідчена належним чином і не містить всіх необхідних реквізитів, а саме, відміток про прибуття ОСОБА_1 до м. Харкова 12 жовтня 2019 року та його вибуття із м. Харкова 23 жовтня 2019 року.

При цьому, не можна погодись із доводами позивача, що 26 жовтня 2019 року ним подано до суду виправлену позовну заяву в порядку усунення недоліків в межах справи № 728/2145/19, оскільки матеріали справи не утримують доказів на підтвердження вказаних тверджень, натомість зі змісту ухвали Бахмацького районного суду Чернігівської області про повернення позовної заяви від 29 жовтня 2019 року вбачається, що позивач станом на 29 жовтня 2019 року не виконав вимоги суду, вказані в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

У відповідності до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В свою чергу, причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року в справі № 815/91/18.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Також, не на користь доводів позивача свідчить і тривалий проміжок часу (більше місяця) між первинним зверненням до суду та повторним, з урахуванням скороченого терміну розгляду справ цієї категорії.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду та не наведено жодних обставин, які були об`єктивно непереборними, та не залежали від його волевиявлення чи були пов`язані з дійсними істотними перешкодами або труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про поновлення строків звернення до суду, при цьому, правильно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бахмацького районного суду Чернігівської області від 13 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя: Л.В. Губська

Судді: К.А. Бабенко

І.І. Бараненко