Справа № 200/14626/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. Справа№200/14626/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, покладення обов`язку провести перерахунок пенсії та стягнення невиплаченої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, покладення обов`язку провести перерахунок пенсії та стягнення невиплаченої пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 09.05.2019 року перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та одержує пенсію за віком.

Зазначає, що відповідачем невірно розрахований його коефіцієнт заробітної плати в розмірі 2,19498. Потрібно було застосувати коефіцієнт 2,44, який був ним розрахований за період з 01.12.2003 року по 31.12.2007 року.

Вважає, що в підсумку відповідач не вірно розрахував його пенсію і він втрачає щомісяця 601,51 грн.

Просить:

Визнати неправомірними дії Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України міста Донецької області з проведення розрахунку пенсії з урахуванням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 2,19498.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії з використанням індивідуального коефіцієнта середнього заробітку 2,44.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області, виплатити йому заборгованість по пенсії, з моменту призначення пенсії по день перерахунку, з урахуванням, фактично отриманої ним пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року було прийнято заяву до розгляду та призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20 січня 2020 року.

15.01.2020 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача.

У відзиві відповідач вказує, що приведений позивачем в його позові розрахунок коефіцієнта заробітної плати не відповідає вимогам ст..40 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки ним врахований не повний період стажу.

На цих підставах в позові просив відмовити.

Позивач в своєї позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутністю.

Представник відповідача, був належним чином повідомлений про розгляду справи судом, про що свідчить поштове повідомлення, свої правом не скористався.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України відповідно до паспорту серія НОМЕР_1 , виданого Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 14.01.1997 року. РНОКПП НОМЕР_2 (а.с.13-14).

Відповідачем у справі є Маріупольське об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області яке є суб`єктом владних повноважень та юридичною особою .

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі Закон № 1058).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону № 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Абзацом 3 цієї ж частини ст..40 Закону 1058 передбачено, що за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Щодо розрахунку коефіцієнта заробітної плати.

Відповідно до протоколу з призначення пенсії позивача від 09.05.2019 року йому було розраховано коефіцієнт заробітної плати за період з 01.01.2001 року по 31.03.2019 року. Загальна кількість місяців за які враховано заробітну плату - 219. Загальний коефіцієнт заробітної плати за ці місяці - 444,25075 (а.с.8-12).

Коефіцієнт заробітної плати до оптимізації складав 2,02854 (444,25075:219=2,02854).

При розрахунку в порядку оптимізації було виключено 19 місяців за період з 01.01.2001 року по 01.07.2002 року.

Таким чином, після оптимізації кількість місяців з яких розраховано заробітну плату склала - 200, а загальний коефіцієнт склав 438,99565.

Коефіцієнт заробітної плати після оптимізації склав 2,19498 (438,99565:200=2,19498).

Отже, коефіцієнт заробітної плати до оптимізації складав 2,02854, після оптимізації - 2,19498 (а.с.7-12).

Судом встановлено, що відповідачем зроблено розрахунок коефіцієнта заробітної плати відповідно до вимог Закону № 1058.

Щодо розрахунку позивача, то ним чомусь взятий період з 2003 року по 2007 рік і таким чином розрахований коефіцієнт заробітної плати.

Як вказувалося вище, відповідно до норми закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Тобто, можна виключити будь - який період, але не можна взяти до розрахунку якійсь період за бажанням особи, якій призначається пенсія. Відповідно до вимог закону потрібно брати весь період страхового стажу з 01 липня 2000 року.

Оцінюючи вказані вище докази та вирішуючи справу в цілому, суд виходить з того, що згідно з положеннями ч. 2 ст. 2 КАС України (в редакції, що набрала чинності з 15 грудня 2017 року) в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Як зазначив ЄСПЛ у справі "Andrejeva v. Latvia" (п. 77 рішення Великої палати ЄСПЛ від 18.02.2009 р.) стаття 1 Протоколу № 1 до Конвенції не накладає ніяких обмежень на свободу держави, що ратифікувала Конвенцію, приймати рішення про те, чи створювати якусь схему соціального забезпечення, або обирати тип або розмір виплат, які надаються відповідно до будь-якої такої схеми. Однак, якщо в державі існують чинні законодавчі норми, що передбачають такі виплати на основі права на соціальну підтримку незалежно від того, чи обумовлені вони попередньою сплатою внесків ці норми слід вважати такими, що створюють майновий інтерес, що потрапляє в сферу дії статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції для осіб, що відповідають пропонованим до благо отримувачів вимогам.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності розрахунку коефіцієнту заробітної плати за періоди з 2003 року по 2007 рік. Тобто ці роки висмикнуті позивачем із загального розрахунку проведеного відповідачем.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та нарахування пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрату позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій неправомірними, покладення обов`язку провести перерахунок пенсії та стягнення невиплаченої пенсії, відмовити повністю.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті та складено його повний текст 20 січня 2020 року

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Хохленков