Справа № 569/891/20
Суддя: Першко О. О.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м.Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача Ковалик Х.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Дупак В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне адміністративну справу за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області до ОСОБА_1 про затримання, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства та примусове видворення за межі України, суд -

В С Т А Н О В И В:

17 січня 2020 року до Рівненського міського суду Рівненської області звернулося Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить затримати відповідача з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо примусового видворення за межі України, помістити відповідача до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців та примусово видворити відповідача за межі території України.

В судовому засіданні представник позивача Ковалик Х.М. позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав викладених в адміністративному позові.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача Дупак В.Г. судовому засіданні позовні вимоги позивача визнали повністю не заперечили проти задоволення позову.

Суд, заслухавши представника позивача Ковалик Х.М., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Дупака В.Г., дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступного висновку.

Як було встановлено в судовому засіданні, 16 січня 2020 року працівниками Рівненського МВ УДМС України в Рівненській області під час здійснення заходів щодо розшуку іноземців, які не виконали рішення УДМС про примусове повернення, за адресою: АДРЕСА_1 , був виявлений та затриманий громадянин Республіки Грузії ОСОБА_1 , який не виконав рішення про примусове повернення та продовжує перебувати на території України понад строки встановлені законодавством України.

За обліками УДМС, ЄІАС УМП ОСОБА_1 18 жовтня 2017 року був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії НОМЕР_1 , оформленою УДМС, строком до 17 жовтня 2018 року.

25 жовтня 2018 року закінчився дозволений строк перебування, проте відповідач території України не покинув. Свої дії пояснює тим, що не має документів, що дають йому право на виїзд (закордонний паспорт був втрачений).

Відповідач не вжив заходів щодо легалізації свого перебування.

До УДМС з питань продовження строку перебування на території України не звертався.

01 листопада 2018 року за порушення правил перебування на території України відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП. За наслідками розгляду протоколу на відповідача накладений штраф в розмірі 1 700 грн. та попереджено про необхідність в добровільному порядку залишити територію України.

Рішенням №6 головного спеціаліста сектору організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Рівненського міського відділу Управління ДМС України в Рівненській області Шинкарукк О.Ю. про примусове повернення з України громадянина Республіки Грузія ОСОБА_1 від 26 лютого 2019 року було вирішено примусово повернути за межі України громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 , 1982 ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, та зобов`язано його покинути територію України у термін до 27 березня 2019 року. Дане рішення чинне та відповідачем не виконано. На дату затримання у ОСОБА_1 були відсутні будь-які документи, що посвідчують особу та дають право перебувати на території України.

Відповідач ОСОБА_1 не виконав в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення та зважаючи на відсутність документів на право подальшого перебування на території України, приймаючи до уваги те, що відповідач під час законного перебування на території України не вжив заходів щодо легалізації свого перебування в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 "Про затвердження Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України" та Законом України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", не був позбавлений можливості звертатися до ДМС із заявою про продовження строку свого перебування та (або) визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, після 25 жовтня 2018 року має статус нелегального мігранта, а отже підлягає примусовому видворенню з України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

В силу вимог ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до статті 30 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

З аналізу наведених норм вбачається, що примусове видворення з України іноземця на підставі винесеного рішення адміністративного суду застосовується, якщо рішення про примусове повернення не виконано іноземцем в установлений строк без поважних причин або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання такого рішення.

Таким чином, примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства повинні передувати дві обставини: перша - прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; друга - ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Тобто, обов`язковим є попереднє прийняття компетентним органом рішення про примусове повернення.

Адміністративний суд не має повноважень на примусове видворення іноземця чи особи без громадянства до прийняття компетентним органом щодо цього іноземця чи особи без громадянства рішення про примусове повернення.

Зазначене узгоджується також з позицією, викладеною в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні».

Крім того, аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.12.2016 у справі № 359/7066/16-а.

Відповідно до ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Між тим, частина 1 статті 289 КАС України визначає що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно ч.11 ст.289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Враховуючи те, що відповідач відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», грубо та свідомо порушив законодавство України, останній не підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» тому суд має всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виїзду за межі території України.

Зважаючи на те, що громадянин Республіки Грузії ОСОБА_1 грубо порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, ухиляється від виїзду із України, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для прийняття судом рішення про його затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України та поміщення в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-243, 245-246, 250, 286, 371 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Рівненській області (м. Рівне, вул.16-го Липня, 6) до ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання на території України: АДРЕСА_1 ) про затримання, поміщенням до пункту тимчасово перебування іноземців та осіб без громадянства та примусове видворення за межі України, задовольнити повністю.

Затримати громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення в подальшому заходів щодо примусового видворення за межі України.

Помістити громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України строком на 6 місяців.

Примусово видворити громадянина Республіки Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області (відповідно до п.15.5розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147 VIII від 03 жовтня 2017 року) протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 17 січня 2020 року.

Суддя О.О. Першко