Справа № 420/3405/19
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3405/19
УХВАЛА

17 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: Кандрашина А.В. (представник за довіреністю)

відповідачі: Погожий Д.В. (представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/3405/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, скасування рішення №222125000 від 16.05.2019р., зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеської області від 16 травня 2019 року №222125000 про відмову ОСОБА_1 в обміні бланку посвідки на постійне проживання; зобов`язано Головне управління Державної Міграційної служби України в Одеській області вирішити питання щодо якого звернувся Громадянин СРВ ОСОБА_1 у заяві-анкеті №222125000 від 24.04.2019р. про обмін посвідки, у зв`язку з досягненням ним 45 -річного віку з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019р. апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року залишено без змін.

26.11.2019р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі № 420/3405/19.

09.01.2019р. до Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про встановлення судового контролю (вх.№902/20).

В обґрунтування заяви зазначено, що 13 листопада 2019 року рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі№420/3405/19 набрало законної сили. Оскільки відповідачем рішення суду не виконано, позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеської області. 04.12.2019 року ВПВРУ ДВС ГТУ в Одеської області була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60755670, яка 11.12.2019 року отримана відповідачем - Головним упавлінням ДМС України в Одеської області. Проте, станом на 09.01.2020 року рішення Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеської області виконаним не було, про причини не виконання рішення суду не повідомлено, з рештою, права позивача не поновлені, у зв`язку з чим позивач просить встановити судовий контроль щодо виконання рішення суду.

Зважаючи на вищевикладене та посилаючись на положення ст.382 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, позивач просить суд задовольнити його заяву.

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю, дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується клопотання позивача, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Положення ст.382 КАС України не передбачають строку та порядку вирішення судом питань, визначених цією нормою.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що положення ч.1 ст.382 КАС України кореспондують з положеннями ч.6 ст.246 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині рішення суду першої інстанції зазначається встановлений судом порядок та строк виконання рішення, встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Тобто, встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої інстанції може під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту із накладенням штрафу.

При цьому, судовий контроль по даній справі при винесенні рішення Одеським окружним адміністративним судом від 07.06.2019 року не встановлювався.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.4 ст.372 КАС України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З огляду на вищенаведені норми законодавства, суд зазначає, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, позивачем не наведено причин та не надано належних та достатніх доказів, які б свідчили про те, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви позивача від 09.01.2020 року за вх. №902/20по справі № 420/3405/19.

Керуючись ст. ст. 243, 252, 256, 295, 372, 382 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 09.01.2020 року за вх. №902/20по справі № 420/3405/19 про встановлення судового контролю,- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Суддя Г.П. Самойлюк