Справа № 140/1323/19
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/1323/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.03.2019 №Ф-18324-23.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа (зокрема - як фізична особа-підприємець), та відповідно - подвійного обкладання податками та іншими обов`язковими платежами. Види діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця та адвоката (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність) не розрізняються (це є одна й та ж сама діяльність). Тому на позивача безпідставно покладено обов`язок подання звітності ще й як на особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, та, відповідно, - сплачувати податки і збори, оскільки у такому випадку має місце подвійний облік ідентичної господарської діяльності, а відповідно і подвійне обкладання єдиним соціальним внеском, що суперечить принципам податкового законодавства.

Висновки контролюючого органу про наявність у позивача обов`язку окремо сплачувати єдиний соціальний внесок, як самозайнята особа та як фізична особа-підприємець не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, оскільки призводить до повторної сплати єдиного внеску за одну і ту ж господарську діяльність, тому оскаржувана податкова вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.03.2019 №Ф-18324-23 є протиправною та підлягає скасуванню.

10.05.2019 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовних вимог не визнала, посилаючись на те, що позивач взятий на облік в контролюючого органу як фізична особа-підприємець та як особа, що проводить незалежну професійну діяльність (адвокат). Позивач обліковується як платник єдиного внеску як фізична особа-підприємець та як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність. В інтегрованій картці платника податків обліковувалася заборгованість по сплаті єдиного внеску станом на 25.03.2019 29 284,81 грн., з якої основна сума боргу 27 286,38 грн., штрафна санкція - 1161,65грн., пеня - 836,78грн. У зв`язку з цим контролюючим органом винесено оскаржувану вимогу від 26.03.2019 №Ф-18324-23 про сплату боргу (недоїмки) в сумі 29 284,81 грн.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, а також.

Платниками єдиного внеску відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску, зокрема, є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 5 частини першої статті 4 Закону).

Враховуючи вищезазначене, в інтегрованій картці позивача відбулося нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі мінімального страхового внеску як фізичної особи - підприємця та як особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат) за наступні періоди:

2017 рік в розмірі 1998,43 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як фізичної особи-підприємця, а саме штрафні санкції 1162,28 грн. та 836,78 грн. - пеня за несвоєчасне сплату єдиного внеску;

09.02.2018 в розмірі 8448,00 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця за 2017 рік: 3200грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2017 року) X 22 відсотки = 704 грн. X 12 місяців);

19.04.2018 в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця за І квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці);

19.04.2018 в розмірі 1638,12грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат) за лютий - березень 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 2 місяці);

19.07.2018 в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця за II квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці);

19.07.2018 в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат) за II квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці);

19.10.2018 року в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця за III квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці);

19.10.2018 в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокаті за III квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці);

21.01.2019 в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичної особи - підприємця за IV квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці;

21.01.2019 в розмірі 2457,18 грн. єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат-) _за IV квартал 2018 року: 3723,00 грн. (мінімальна заробітна плата станом на 1 січня 2018 року) X 22 відсотки = 819,06 грн. X 3 місяці.

Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону № 2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI - платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 5 частини восьмої статті 9 Закону № 2464-VI - періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Згідно частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI - орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи зазначене, в разі перебування на обліку фізичної особи-підприємця та наступного взяття на облік цієї особи, як самозайнятої особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, така особа не звільняється від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки дохід такої особи підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

На підставі вищенаведеного вважає, що оскаржувана вимога про сплату боргу винесена ГУ ДФС у Волинській області у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні позову просить відмовити повністю.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просила здійснити розгляд справи за участю сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13.05.2019 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін.

13.05.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що 31.08.200 він отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 197 та став на облік у Луцькій ОДПІ та, в подальшому, звітувався про доходи, отримані від адвокатської діяльності (інші доходи). 20.03.2002 позивач зареєструвався як фізична особа-підприємець та обрав спрощену систему оподаткування.

Позивач вказав, що з розрахунку, наведеного у відзиві, відповідач обкладає його ЄСВ у подвійному розмірі, починаючи з лютого 2018 року, а саме - як фізичну особу-підприємця та ще й як особу, яка провадить незалежну професійну діяльність. Це при тому, що у 2017-2018 роках позивач доходів не отримував.

З мотивів, наведених у позовній заяві, позивач вражає незаконними дії відповідача по стягненню з нього єдиного соціального внеску, тому просить позов задовольнити.

17.05.2019 представником відповідача подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що ОСОБА_1 вважає, що не повинен сплачувати єдиного внеску, оскільки доходів в 2017 - 2018 роках не отримував та вважає, що його подвійно зобов`язано сплачувати єдиний внесок починаючи з лютого 2018 року.

Головне управління ДФС у Волинській області не погоджується із такими твердженнями позивача з врахуванням наступного.

В інтегрованій картці позивача відбулося нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі мінімального страхового внеску як фізичної особи - підприємця та як особи, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат). Тобто позивачем не сплачувалась сума єдиного внеску як за фізичну особу - підприємця, згідно поданих звітів, так і за особу, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Оскаржувана вимога від 26.03.2019 № Ф-18324-23 сформована на загальну суму заборгованості єдиного соціального внеску, яка є несплаченою ОСОБА_1 .

Пунктом 2 частини першої статті 7 Закону № 2464 встановлено, що базою нарахування єдиного внеску для осіб, визначених пунктом 5 частини першої статті 4 Закону N 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону № 2464).

При цьому, твердження позивача про те, що відсутність доходу не зобов`язує його сплачувати суму єдиного внеску суперечать викладеним вимогогам чинного законодавства.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача просила здійснити розгляд справи за участю сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДФС у Волинській області про розгляд справи в судовому засіданні за участю сторін.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.05.2019 дану справу визнано типовою, а провадження у ній зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 520/3939/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування вимоги.

16.09.2019 позивачем подано до суду додаткові пояснення. ОСОБА_1 вказав, що відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 № 449, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

При цьому вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій). Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Позивач зазначив, відповідачем порушено строк для формування та надсилання (вручення) вимоги про сплату боргу. Недотримання відповідачем вказаних строків позбавило його можливість передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на нього надмірного тягара зі сплати єдиного внеску та штрафних санкцій - аж на суму 29 284,81 грн.

Як видно з листа відповідача від 23.04.2019, отриманого ОСОБА_1 після подання позову та заперечень, відповідачем за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на підставі даних АІС «Податковий блок» сформовано три вимоги про сплату боргу, зокрема 04.08.2017, 08.11.2018 та 07.06.2017, тобто з очевидним недотриманням 10- денного строку, що настали за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або зменшилась сума недоїмки.

Крім того, усі вимоги направлялись на адресу АДРЕСА_1 , в той час як номер будинку позивача - АДРЕСА_1 взагалі відсутній, тому усі вони повертались відповідачу. Дана обставина, знову ж таки позбавила позивача передбачити усі можливі наслідки та обрати найбільш оптимальну для нього поведінку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 03.01.2020 поновлено провадження у даній типовій адміністративній справі.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 31.08.2000 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю № 197 (а. с. 13).

23.12.2002 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про сплату єдиного внеску у ДПІ у м. Луцьку серія НОМЕР_1 (а. с. 38).

20.03.2002 ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, здійснює діяльність за КВЕД 69.10 «Діяльність у сфері права» (а. с. 12).

За даними інформаційної системи органів ДФС станом на 30.04.2019 заборгованість позивача зі сплати єдиного соціального внеску як фізичної особи-підприємця та особи, яка проводить незалежну професійну діяльність становить 29 284,81 грн.

04.02.2019 ГУ ДФС у Волинській області сформувало та надіслало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-18324-23 на суму 29 287,81.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

При ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина третя статті 291 КАС України).

Відтак, судом в ході розгляду цієї адміністративної справи враховуються правові висновки Верховного Суду, що викладені ним в ухваленому 02.09.2019 рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 520/3939/19-а, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 провадження № 11-1111заі19.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Разом з тим, згідно з пунктом 65.2 статті 65 ПК України облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, що передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому, відповідно до підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Отже, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа (фізична особа-підприємець).

Крім того, факт наявності в особи статусу фізичної особи-підприємця автоматично виключає можливість її взяття на облік в податкових органах як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідно до положень пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

З аналізу зазначених положень законодавства слідує, що діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється статтею 178 ПК України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;

В силу вимог пункту 4, пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності

Отже, законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність. При цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом № 2464- VI не передбачений.

Згідно з частиною третьою статті 5 Закону № 2464-VI взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 116 від 24.11.2014.

Суд зауважує, що оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», до нього не можуть застосовуватись положення частини третьої статті 5 Закону № 2464-VI. Зазначені висновки суду підтверджуються також положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI, відповідно до яких єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 , перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинен перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку із зареєстрованим видом діяльності (діяльність у сфері права).

Відтак, позивач, перебуваючи одночасно на обліку як фізична особа-підприємець та як самозайнята особа (адвокат), єдиний соціальний внесок має сплачувати один раз, а не в подвійному розмірі.

У рішенні від 02.09.2019 по справі № 520/3939/19, яка розглянута Верховним Судом як зразкова, суд дійшов висновку, що взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця (пункт 4 частина перша статті 4 Закону № 2464) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами.

Варто зазначити, що позивачем до позовної заяви долучено копії податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2017 та 2018 роки, де останній зазначив нульовий дохід.

Проте, враховуючи, те що ОСОБА_1 , не отримав доходів у періодах, у яких відповідачем нараховано заборгованість зі сплати єдиного внеску, він, як фізична особа-підприємець, зобов`язаний сплачувати єдиний внесок у розмір мінімального страхового внеску у відповідності до статті 7 Закону № 2464

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної вимоги, що є підставою для визнання її протиправною та скасування.

Враховуючи викладене, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.03.2019 № Ф-18324-23 винесена контролюючим органом протиправно, тому підлягає скасуванню.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок, сплачений згідно квитанції від 19.04.2019 № 20391540 (а. с. 2).

Керуючись статтями 139, 243-246, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області від 26.03.2019 №Ф-18324-23 про сплату боргу (недоїмки).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255, 295 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ф. А. Волдінер