Справа № 448/1928/19
Суддя: Білоус Ю. Б.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.01.2020 року м.Мостиська

єун 448/1928/19

провадження № 2-а/448/30/20

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Білоус Ю.Б.,

за участі секретаря судового засідання Тхір О.Т., Романченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Знетиняка Володимира Володимировича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Знетиняк В.В. ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

встановив:

І. Суть спору

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що постановою поліцейського СРПП №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Знетиняка В.В., його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Стверджує, що в спірній постанові зазначено про те, що 27.11.2019 року у м.Мостиська, Львівської області, він, позивач, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстр.номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.15.1 ПДР України.

Вважає, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення.

Зазначає, що дійсно вищевказаного дня, він, позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак при зупинці його за ніби то порушення правил дорожнього руху працівники поліції не повідомили за що притягують до адміністративної відповідальності. При цьому жодних доказів, про те, що він, ніби то порушив вимоги знаку 3.34 «Зупинка заборонена» працівниками поліції йому надані не були, як і не було допитано очевидців події, котрі бачили нібито вчинене ним адміністративне правопорушення.

Покликається і на те, що працівники поліції безпідставно затримали його на понад 30 хв., оскільки запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестера «Drager», однак такого у них не було, відповідно він очікував, що інший патруль доставить вказаний прилад на місце нібито вчиненого ним адміністративного правопорушення.

З огляду на наведене, просив суд спірну постанову скасувати.

ІІ. Позиція учасників справи

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилався на обставини, що зазначені в позовній заяві. Зазначив, що дійсно вищевказаного дня здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу біля піцерії «Палермо», що за адресою: м.Мостиська, вул.Галицька, 4, Львівської області. Вказував, що дія знаку 3.34 «Зупинка заборонена» поширюється до найближчого перехрестя, та вважає, що зупинку транспортним засобом він здійснив вже за межами дії вищевказаного знаку. Покликався на те, що перед вищевказаним закладом (піцерія) є перехрестя, а тому дії даного знаку після вказаного перехрестя втрачає свою дію відповідно до правил дорожнього руху. Просив суд спірну постанову закрити.

Відповідач Знетиняк В.В. в судовому проти позову заперечив, зазначивши при цьому, що позовна заява не відповідає фактичним обставинам, а подана до суду лише з метою уникнення адміністративної відповідальності. Покликався на те. що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що такий 27.11.2019 року по вул.Галицькій, 4, що у м.Мостиська, Львівської області здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що підтверджується долученими фотографіями. Наголошував на тому, що позивач ОСОБА_1 помилково трактує виїзд з прилеглої території (знаходиться перед піцерією «Палермо»), з перехрестям доріг. Просив в задоволенні даного позову відмовити.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року відкрито провадження по даній адміністративній справі.

ІV. Обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 27.11.2019 року у м.Мостиська, Львівської області, керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстр.номер НОМЕР_1 , здійснив зупинку такого в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив п.15.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зазначеною постановою на позивача ОСОБА_1 , накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

V. Застосоване судом законодавство та висновки суду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.10 ПДР України встановлено, що зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до п.8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п.8.2 ПДР України дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

До заборонних знаків віднесено знак 3.34 «Зупинку заборонено» - забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Згідно ПДР дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому такий встановлений. Знак 3.34 може застосовуватися разом з розміткою 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів, наноситься біля краю проїзної частини або по верху бордюру. Зона дії знаку 3.34 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту.

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановленим законом.

Положеннями ст.245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Разом з тим, факт здійснення позивачем ОСОБА_1 зупинки належним йому транспортним засобом в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена» зафіксовано на фотознімках, які зроблені працівником поліції.

Як встановлено з долучених до матеріалів справи фото, автомобіль позивача ОСОБА_1 припарковано біля поребрика (будівля піцерії «Палермо»), де перед тим (орієнтовно 100-150м) встановлений знак 3.4, про що свідчить надано до суду роздруківка з розміщення технічних засобів регулювання дорожнього руху.

При цьому, з матеріалів справи не встановлено наявності перешкод, які закривають повністю або частково вказаний знак від учасників дорожнього руху чи іншим чином унеможливлюють встановити наявність такого знаку на вказаній ділянці дороги.

Щодо аргументів позивача ОСОБА_1 про те, що знак 3.34 «Зупинка заборонена» діє до найближчого перехрестя за ним, тобто до піцерії «Палермо», де він здійснив зупинку керованого транспортного засобу то суд зазначає, що твердження позивача не є вірним, оскільки в даному випадку має місце виїзд з прибудинкової території, що в своє чергу не може такий виїзд трактуватись як перехрестя доріг.

Слід зазначити те, що перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

В даному випадку судом встановлено, що виїзд перед піцерією «Палермо» у м.Мостиська, Львівської області є виїзд з прилеглої території, на що також наголошував відповідач в судовому засіданні, а не перехрестя доріг, на що наголошував позивач ОСОБА_1 .

При цьому, згідно з ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Фотоматеріали, які містяться в справі, що були надані працівником поліції - Знетиняком В.В., відповідачем у справі, для огляду, суд визнає належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2019 року дотримані усі вимоги передбачені КУпАП, належними та допустимими доказами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частини 1 статті 122 КУпАП.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення від 27.11.2019 року відповідає вимогам статті 283 КУАП України, стягнення накладено у межах санкції відповідної статті.

Надані доводи позивача ОСОБА_1 , стосовно необґрунтованості винесення постанови спростовуються самими матеріалами справи та наданим фотокартками.

Позивачем ОСОБА_1 не надано будь-яких доказів, які б обґрунтовували його доводи, крім посилань на норми Закону та голослівні пояснення, котрі ніякими належними та допустимими доказами не підтверджені.

Вина позивача ОСОБА_1 у правопорушенні доведена зазначеними письмовими доказами. Поставити під сумнів об`єктивність відповідача - суб`єкта владних повноважень, у суду підстав немає.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги наведене, суд не встановлює наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, а тому доходить висновку, що в задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_1 необхідно відмовити.

VI. Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь відповідача та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст.ст.6, 9, 12, 241-246, 250, 286, 295 КАС України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Знетиняка Володимира Володимировича, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Постанову серії БАА № 385560 від 27.11.2019 року, винесену поліцейським СРПП №1 Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області Знетиняком Володимиром Володимировичем, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП,- залишити без змін.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.Б. Білоус

Рішення набрала законної сили «___» ______________ 20 р.

Суддя Ю.Б. Білоус