Справа № 420/6672/19
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6672/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року протиправними, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулась ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року протиправними, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач - ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, та з 2016 року перебуває на пенсійному забезпеченні в Київському районі м.Одеси. Позивача зареєстровано в м.Макіївка, Донецької області, на якій не діють органи державної влади України. В якості тимчасово переміщеної особи позивача було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті отримання статусу тимчасово переміщеної особи, позивач продовжувала отримувати пенсію, однак відповідач за період з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року двічі припиняв позивачу виплату пенсії, потім поновляв за заявою позивача, але пенсійні виплати за вказані місяці не сплатив, чим порушив права та інтереси позивача. Так, законодавством України передбачено виплату пенсії застрахованій особі без всяких обмежень та умов, а також незалежно від місця проживання. Позивач вважає такі дії Пенсійного фонду України протиправними і такими, що порушують її конституційні права, у зв`язку із чим звернулася до суду.

Ухвалою суду від 18.11.2019 року було відкрито провадження по справі №420/6672/19. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Представник відповідача 27.11.2019 року за (вхід.№44624/19) надав до суду відзив щодо відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі пославшись на те, що позивач отримує пенсію за віком, як внутрішньо переміщена особа, питання виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам врегульовані постановою КМУ від 08.06.2016 року №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Цією постановою затверджено «Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/ перебування, відповідно до пп.5 п.12, якого соціальні виплати припиняються у разі отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Оскільки до органів Пенсійного фонду України надійшла інформація про відсутність позивача за адресою, що зазначена в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, починаючи з травня 2018 року згідно із Порядком виплата пенсії призупинена. На підставі заяви позивача від 15.06.2018 року та листа Управління соціального захисту населення в Київському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 22.06.2018 року №1667 пенсію позивачу поновлено з травня 2018 року та включено до виплатних документів у серпні 2018 року. Оскільки, у серпні 2018 року до органів Пенсійного фонду України вдруге надійшла інформація про відсутність позивача за адресою, що зазначена в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виплату пенсії призупинено. На підставі заяви позивача від 15.08.2018 року та листа Управління соціального захисту населення в Київському районі м.Одеси Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 18.08.2018 року №2192 пенсію позивачу поновлено та включено до виплатних документів на вересень 2018 року. Відповідач у відзиві вказує, що соціальні виплати, які не були виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Борг за вказаний період у розмірі 5985,69 грн. позивачу буде виплачений після прийняття окремого порядку.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступні факти та обставини:

Позивач - ОСОБА_1 є громадянкою України та пенсіонером за віком і перебуває з 08.12.2016 року на пенсійному забезпеченні в Київському районі м.Одеси. У зв`язку з проведенням бойових дій у її населеному пункті ОСОБА_1 покинула своє постійне місце проживання та переїхала до м.Одеси, де і стала на облік, як внутрішньо переміщена особа. З 01.05.2018 року по 31.08.2018 року виплату пенсії позивачу було призупинено. З вересня 2018 року пенсійні виплати позивачу поновили. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою 16.08.2018 року про надання відповіді щодо законності підстав призупинення виплати її пенсії. Головним управлінням пенсійного фонду України в Одеській області було надано відповідь від 30.08.2018 року №2062/в-11, згідно до якої виплата пенсії була припинена у зв`язку з надходженням інформації про відсутність ОСОБА_1 за адресою, вказаною в довідці ВПО. Також, згідно цієї ж відповіді відповідача після заяви позивача та листа Управління соціального захисту населення в Київському районі м. Одеси від 22.06.2018 року №1667 пенсію позивачу було поновлено та включено до виплатних документів у серпні 2018 року. Оскільки, у серпні 2018 року вдруге до органів Пенсійного фонду України надійшла інформація про відсутність ОСОБА_1 за адресою, виплату пенсії позивачу знову призупинено. З викладеного вбачається, що пенсія в розмірі 5985,69 грн. позивачем не була отримана.

17.10.2019 року ОСОБА_1 вдруге звернулась із заявою до управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Згідно наданої відповідачем відповіді від 31.10.2019 року №2666/в-11 було вказано, що позивач перетнула пункт пропуску «Курахове» в напрямку «виїзд» на тимчасово непідконтрольну територію 19.12.2017 року, а інформація про «в`їзд» станом на 14.08.18 року в цей проміжок часу була відсутня. Однак, за цей період позивач два рази особисто проходила ідентифікацію у відділенні Ощадбанку на території України в місті Торецьку, Донецької області та в місті Одесі. Для підтвердження цього в серпні 2018 року ОСОБА_1 зверталася до відділення Ощадбанку в м. Одесі в якому їй видали виписку з карткового рахунку. Згідно цієї виписки позивач особисто в касі Ощадбанку отримала пенсію 09.02.2018 року та 15.06.2018 року. Таким чином, дані про несвоєчасний виїзд з тимчасово непідконтрольної території, які надійшли до органів Пенсійного фонду України не відповідають дійсності, тому не можуть впливати на виплату позивачу пенсії.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №365 від 08.06.2016 року «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» якою передбачено, що припинення та поновлення виплат пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (далі порядок Призначення) та Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування.

Щодо невиплати позивачу пенсії за травень-серпень місяці 2018 року відповідач у своєму відзиві вказує про одержання інформації з органів Пенсійного фонду України про відсутність позивача за адресою, яка зазначена в довідці по взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної або часткової тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 вказаного Закону встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до статті 7 цього Закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк".

Згідно п.6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01.10.2014 року (в редакції Постанови КМ № 352 від 08.06.2016 року) (далі Порядок №509) довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону та абзацом шостим цього пункту.

З огляду на матеріали справи, ОСОБА_1 видана довідка від 08.12.2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, в якій зазначено зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с.18).

Відповідно до ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

1) подала заяву про відмову від довідки;

2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину;

3) повернулася до покинутого місця постійного проживання;

4) виїхала на постійне місце проживання за кордон;

5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами п.71 Порядку №509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону, МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

В матеріалах справи відсутні докази про скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи позивача від 08.12.2016 року № органом, який її видав - Управлінням праці та соціального захисту населення.

Суд критично оцінює посилання відповідача на результати обміну інформацією з органами соціального захисту населення, на підставі яких пенсію двічі призупиняли, а саме за травень-серпень місяці 2018 року. Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до п.п.2 п.12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.

У статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

Вирішуючи спір, суд також виходить із пріоритетності застосування вимоги ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.02.2018 по справі № 263/7763/17 (провадження № К/9901/202/17), яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, підлягає врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд також зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання пенсії не оспорюється сторонами. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачена діючим законодавством. Суд враховує, що в силу положень статті 1 Протоколу №1 до Конвенції, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, вимоги щодо пенсії безперечно підпадають під дію цієї статті і вважаються майном.

У свою чергу, перша і найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Позбавлення власності можливо тільки "на умовах передбачених законом" і повинно переслідувати легітимну мету.

Втім, відповідачем не надано достатніх та переконливих доказів для припинення виплати пенсії позивачу, тому суд вважає таке втручання невиправданим з урахуванням вимог статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що право на пенсію за віком має кожний громадянин України похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж, таким чином позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року протиправними, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року, підлягають задоволенню відповідно до положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139,241-246,263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () щодо призупинення виплати пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року протиправними.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області () виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії з 01.05.2018 року по 31.08.2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Єфіменко К.С.

.