Справа № 824/1331/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1331/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулось до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" про стягнення заборгованості.

Позивач, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (список №2) за період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2019 року в сумі 6421,02 грн на користь позивача - Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, р/р UA0468926, МФО 356334, філія Чернівецьке обласне управління АТ "Державний ощадний банк України", .

В обґрунтування позовних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зазначало, що товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" має заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пенсій, призначених відповідно до підпунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пунктів 2-8 частини другої статті 14 Закону.

Вказувало, що борг підприємства перед Пенсійним фондом України за період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2019 року по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів "б"- "з" статті 13 складає 6421,02 грн.

Зазначав, що товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" систематично не виконує свої зобов`язання в частині відшкодування витрат пов`язаних з доставкою і виплатою пенсій за віком призначених відповідно до підпунктів "б"- "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що спричиняє наростання заборгованості та завдає збитків державі в особі Пенсійного фонду України, при цьому гальмується накопичення коштів бюджету Пенсійного фонду. Як наслідок, ускладнюється фінансування виплати пенсій та допомоги, які виплачуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що негативно впливає на реалізацію урядових програм, щодо чергового підвищення розміру пенсій громадянам.

Вказував, що на адресу боржника направлялись відповідні розрахунки, на загальну суму фактичних витрат на виплату та доставку виплачених пенсій, що підтверджують поштові повідомлення про вручення, однак зазначені в розрахунках суми підприємством не сплачувались, у зв`язку із чим за вказаний період утворилась заборгованість на суму 6421,02 грн.

Ухвалою суду від 19 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строк для надання заяв по суті справи.

Не погоджуючись із заявленими позивачем вимогами, відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно працювали на ТОВ "Чернівецький деревообробний комбінат". Пільгові пенсії їм було призначено відповідно до підпунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Посилаючись на статтю 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції станом на час призначення пенсій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ) вказував, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років, жінками - 55 років та наявності страхового стажу не менше п`яти років.

Таким чином, станом на час призначення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачала зменшення пенсійного віку жінок на 5 років.

Відповідно, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний був відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах протягом 5 років - до досягнення особою пенсійного віку, що передбачено Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування". Отже, на відповідача було покладено обов`язок відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, за віком на пільгових умовах протягом 5 років - до досягнення особою пенсійного віку: гр. ОСОБА_1 до 28 березня 2016 року; гр. ОСОБА_2 до 03 жовтня 2018 року.

Зазначав, що законодавцем гарантовано обов`язок відповідача відшкодовувати фактичні витрати на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах протягом 5 років - до досягнення особою пенсійного віку, а саме до 28 березня 2016 року та до 03 жовтня 2018 року, тобто відповідач правомірно очікував на те, що його обов`язок по сплаті витрат на виплату та доставку пенсій буде виконано з настанням встановленого законом пенсійного віку його працівників.

Однак, з 01 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-VІ від 08 липня 2011 року, яким було внесено зміни до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-VІ від 09 липня 2003 року та, зокрема, було здійснено підвищення пенсійного віку для жінок.

Разом з тим, Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", не було передбачено зміни порядку відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах.

У зв`язку із зазначеними змінами до статті 26 Закону №1058-VI, а також тим, що гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 народились 28 березня 1961 року та відповідно 03 жовтня 1963 року, позивач вважає, що вони мали право на призначення пенсії за віком після досягнення ними 59 років 6 місяців та 60 років (у даному разі не йде мова про пенсійний вік для призначення пенсії на пільгових умовах, а про пенсійний вік призначення пенсії на загальних умовах).

Зміни у статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка передбачала зменшення пенсійного віку жінок на 5 років у 2011 році не вносилися.

Вказував, що роботодавець (юридична, фізична особа) бере на себе зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах протягом 5 років - до досягнення особою пенсійного віку, який чітко визначений, він правомірно очікує по завершенні строку здійснення відшкодування припинити їх виплату, тобто передбачає певний результат та очікує його настання.

Однак, з прийняттям Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" законні сподівання (правомірні очікування) відповідача знівельовані, порушені, до того ж порядок відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах законодавцем не врегульований.

Посилаючись на не врегулювання порядку відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій за віком на пільгових умовах, відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідач зазначав, що предметом справи, що розглядається є стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (список №2) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Отже, предметом доказування в даній справі є наявність у відповідача заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій, а також фактичне понесення позивачем витрат пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (список №2) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Вказував, що позивач на як на підставу стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій надав до суду розрахунки суми боргу з відшкодування по Списку №2 та копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Відповідач вважає вказані документи неналежними доказами, оскільки розрахунки суми боргу та копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення підтверджують тільки те, що позивач розрахував суми заборгованості та направив її відповідачу, однак жодним чином не підтверджують те, що відповідач зобов`язаний був сплачувати кошти, не підтверджують фактичну виплату позивачем пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій вказано, що незалежно від правового регулювання, яке існувало станом на дату набуття особою права на пільгову пенсію, її пенсійний вік визначатиметься лише у відповідності з положеннями чинного законодавства, яке регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення і загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зазначав, що враховуючи внесені з 1 жовтня 2011 року зміни до статті 26 Закону щодо підвищення віку жінок, з якого вони набувають права на пенсію за віком в залежності від дати їх народження, склалась неоднозначна практика щодо відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій після досягнення ними пенсійного віку. Оскільки особа, яка раніше набула право на пенсію на пільгових умовах й надалі продовжує її отримувати, обов`язком підприємства є й надалі відшкодовувати Пенсійному фонду пов`язані з цим витрати.

Разом з цим позивач посилався на рішення Верховного Суду від 13 липня 2018 року у справі №819/1950/14-а, від 21 червня 2018 року у справі №819/2573/15 та від 20 березня 2018 року у справі №810/471/17.

Просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом подати заперечення не скористався.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" є юридичною особою, яке зареєстроване за адресою: м. Чернівці, вул. Донбасівська, 1.

З трудових книжок та довідок, які видані виробничо-комерційною фірмою "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" вбачається, що у відповідача працювали:

- ОСОБА_1 (працювала на Чернівецькому деревообробному комбінаті з 01 жовтня 1982 року по 18 червня 1993 року оздоблювачем виробів із деревини);

- ОСОБА_2 (працювала на Чернівецькому деревообробному комбінаті з 27 жовтня 1981 року по 06 січня 2000 року оздоблювачем виробів із деревини).

Згідно протоколів "Про призначення пенсії" вказаним особам було призначено пенсію за віком на пільгових умовах на підставі пункту "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", умова призначення - "робота за Списком №2".

За період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачем було виплачено пенсію, з урахуванням фактичних витрат на її виплату та доставку, на загальну суму 6421,02 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив витрати, пов`язані з доставкою і виплатою пільгових пенсій в сумі 6421,02 грн, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області звернулось до суду з даним позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення закону та робить висновки по суті спору.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (Закон №1058-IV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (Закон №1788-XII) в редакції Законів, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 13 Закону №1788-XII визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, відповідно до пункту "а" цієї статті працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно пунктів "б"-"з" частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, згідно пункту "б" працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

На даний момент такий закон не прийнято, тому згідно із пунктом 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеними в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом (тобто до 01 січня 2004 року)

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є: суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Згідно підпункту 1 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в"-"е" та "ж" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 цього Закону.

Відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється у порядку, визначеному Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2003 року № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція № 21-1).

Відповідно до пункту 6.1 Інструкції №21-1 відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в таких розмірах:

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції - 100 відсотків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до абзацу першого частини 2 Прикінцевих положень Закону застрахованим особам, які працювали або працюють на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

для платників, зазначених у підпункті 2.1.1 пункту 2.1 цієї Інструкції, - фактичні витрати на виплату і доставку пенсій працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім працівників, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України - 100 відсотків від фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій, призначених та/або виплачених з 2012 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ від 03 жовтня 2017 року внесено зміни у підпункт 1 пункт 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (набрав чинності 01січня 2018 року), який викладено у наступній редакції: пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої ст. 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та відповідно до статті 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та після цієї дати відповідно до пунктів 2 - 8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

У разі недостатності зазначених коштів фінансування суми, якої не вистачає для повного покриття витрат на виплату та доставку таких пенсій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України".

На виконання вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, постановою Правління Пенсійного Фонду України № 29-1 від 13.12.2017 року внесено аналогічні зміни до Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції, яка діяла до 31 грудня 2017 року) об`єктом оподаткування для платників збору є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б" - "з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до п. п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно статті 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції Закону № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року, яка діє з 01 січня 2018 року) для платників збору, визначених пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 цього Закону, крім платників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно пунктів 6.4, 6.5, 6.7 Інструкції №21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій. Розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 6.8 цієї Інструкції №21-1 у разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає розрахунок згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї глави для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства (крім підприємств, місцезнаходженням яких є вільна економічна зона "Крим"). Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцезнаходженням підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, борг товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" перед Пенсійним фондом України по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту "б" - "з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 6421,02 грн.

На адресу відповідача позивачем були направлені відповідні розрахунки на загальну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які отримані підприємством, однак, зазначені в розрахунках суми відповідачем не сплачено, у зв`язку з чим і утворилась заборгованість у розмірі 6421,02 грн.

Крім того, варто зазначити, що відповідно до частини першої 26 Закону №1058 до досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Тобто жінкам підвищено вік, з якого вони набувають права на пенсію за віком в залежності від дати їх народження: від 55 до 60 років.

Отже, на законодавчому рівні було змінено вік, з досягненням якого особи мають право на призначення пенсії за віком. Водночас, за певними категоріями осіб й надалі зберігається право на пенсію за Законом №1058-IV на пільгових умовах в разі досягнення віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що особа, яка раніше набула право на пенсію на пільгових умовах (зі зниженням пенсійного віку) й надалі продовжує її отримувати, а обов`язком підприємства є й надалі відшкодовувати Пенсійному фонду пов`язані з цим витрати. Умовою для припинення такого обов`язку закон встановив досягнення особою віку, з якого пенсія призначається на загальних підставах (відповідно до статті 26 Закону №1058-IV. Незалежно від правового регулювання, яке існувало станом на дату набуття особою права на пільгову пенсію, її пенсійний вік (для призначення пенсії на загальних підставах) визначатиметься лише у відповідності з положеннями чинного законодавства, яке регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення і загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Вказана позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 13 липня 2018 року у справі №819/1950/14-а висновки якого, в силу вимог частини п`ятої статі 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при вирішенні цієї справи.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не виконав свої зобов`язання в частині відшкодуванню витрат Пенсійному фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до підпунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а тому наявні підстави для задоволення позову.

Пунктом 3 частини першої статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій у сумі 6421,02 грн на день розгляду справи відповідачем суду не подано.

Доводи відповідача, викладені у відзиві, є безпідставними, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм законодавства, яке регулює спірні відносини, та не спростовують доводів позивача, викладених у позові та відповіді на відзив.

Таким чином, зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (р/р UA0468926, МФО 356334, філія Чернівецьке обласне управління АТ "Державний ощадний банк України", ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат, пов`язаних з виплатою та доставкою пільгових пенсій (список №2) за період з 01 жовтня 2019 року по 30 листопада 2019 року в сумі 6421 (шість тисяч чотириста двадцять одна) грн 02 коп.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2020 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (м. Чернівці, площа Центральна, 3); відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційної фірми "Чернівецький деревообробний комбінат ЛТД" (м. Чернівці, вул. Донбасівська, 1).

Суддя О.П. Лелюк