Справа № 140/3651/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3651/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - Управління) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки; зобов`язання призначити і виплачувати пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2016-2018 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із 11 липня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії по інвалідності із 2015 року відповідно до Закону України «Про державну службу». 11 липня 2019 року вона звернулась до Управління із заявою про призначення пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058 (далі - Закон № 1058), надавши новий пакет документів про стаж та заробіток, в тому числі набутого і після призначення попередньої пенсії. Розпорядженням Управління від 15 липня 2019 року позивачці було призначено пенсію за віком на підставі вказаного Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, як для перерахунку пенсії, а не згідно із нормами частини другої статті 40 Закону №1058-1IV, визначеної для призначення нової пенсії, тобто, виходячи із розміру заробітної плати за 2016-2018 роки.

З такими діями відповідача ОСОБА_1 не погоджується і вважає їх протиправними з огляду на те, що відповідно до частини другої статті 40 Закону №1058 середня заробітна плата, з якої обчислюється пенсія складає середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Відповідно заробітна плата (дохід) для призначення пенсії у 2019 році визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016, 2017 та 2018 роки. Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи із 01 липня 2000 року. На переконання позивачки, у даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону. Також зазначила, що після звільнення з органів державної служби вона продовжувала працювати та сплачувала у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування упродовж 2019 року.

У відзиві на позов № 25/06-39 від 02 січня 2020 року відповідач її вимог не визнав (арк. спр. 20-23). Вказав, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Так, 08 жовтня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 переведено на інший вид пенсії, а саме пенсію по інвалідності за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При обчисленні розміру пенсії по інвалідності враховано страховий стаж тривалістю 37 років 7 місяців 27 днів в тому числі: 4 роки 5 місяців 24 дні додаткового стажу(коефіцієнт стажу - 0,37583). Середньомісячний заробіток, обчислений за періоди роботи з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки - 4 404 грн 35 коп. (коефіцієнт заробітку - 1,37975). Позивач уже зверталась за призначенням їй пенсії у 2014 році за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а із липня 2019 року останню було переведено з одного виду пенсії на інший за тим самим Законом. Керуючись наведеним, відповідач вважає, що правових підставі для застосування у даному випадку частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає, оскільки вказана норма регулює первинне призначення пенсії, а не переведення.

З огляду на вказане, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 01 листопада 2019 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та на підставі статті 263 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (а.с.1).

Відповідно до частини п`ятої стаття 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, у строк не більше тридцяти днів (арк. спр. 1).

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 із 31 грудня 2014 року призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 лютого 2015 року, залишеного без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2015 року, позивачку переведено на пенсію по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" та із 01 вересня 2015 року проведено перерахунок пенсії (розпорядження 169274).

На виконання вимог пункту 5 частини четвертої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 , як особі, яка із 01 березня 2019 року набула право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим-третім частини четвертої статті 42 цього Закону, на найбільш вигідних умовах, здійснено розрахунки розміру пенсії по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про державну службу". Так, розмір пенсії по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу із 01 березня 2019 року склав 2 056 грн, а згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розмір пенсії з надбавками та підвищеннями склав 2 211 грн 23 коп.

Таким чином, оскільки, розмір пенсії по інвалідності був вищим, позивачу було перераховано пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Із 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 було переведено на пенсію по інвалідності на підставі Закону України " Про державну службу" відповідно до її ж заяви. А із 11 липня 2019 року на підставі заяви, її переведено на пенсію за віком по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак, 08 жовтня 2019 року позивачку переведено на пенсію по інвалідності за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі її заяви. При обчисленні розміру пенсії по інвалідності враховано страховий стаж тривалістю 37 років 7 місяців 27 днів в тому числі: 4 роки 5 місяців 24 дні додаткового стажу (коефіцієнт стажу - 0,37583).

Середньомісячний заробіток, обчислений за періоди роботи з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки - 4 404 грн 35 коп. (коефіцієнт заробітку - 1,37975).

Вказані обставини установлено на підставі пенсійної справи ОСОБА_1 , оригінал якої досліджено під час судового розгляду даного адміністративного спору (арк. спр. 27-43).

Позивач звернулась із позовом про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні їй пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки; зобов`язання призначити і виплачувати їй пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2016-2018 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із 11 липня 2019 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тобто органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти виключно в межах, визначених нормами чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата(дохід) для обчислення пенсії визначаються за формулою: Зп=Зсх (Ск: К), де Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата Гдохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Як установлено судом, уперше позивачці пенсія на підставі вказаного Закону призначена у 2014 році, а із 11 липня 2019 року було здійснено лише переведення з одного виду пенсії на інший на підставі цього ж Закону.

Згідно із частиною другою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або який був на час попереднього перерахунку.

Згідно із пунктом 4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", із 01 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Враховуючи те, що пенсія позивачці згідно із Законом №1058 вже була первинно призначена у 2014 році, а у 2019 році був перехід з одного виду пенсії на інший, тому, на переконання суду, відповідачем правомірно було застосовано формули, які використовуються при переході з одного виду пенсії призначеного за цим законом, на інший. Таким чином, застосовувати у даному випадку вимоги частини другої статті 40 Закону №1058 немає законних підстав, оскільки вказана норма урегульовує первинне призначення пенсії, а не переведення.

Судом не установлено, що ОСОБА_1 після переведення її на інший вид пенсії із 11 липня 2019 року, зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про перерахунок її пенсії, призначеної на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2016-2018 роки відповідно до частини другої статті 40 цього Закону. Наведене свідчить про передчасність заявленої позовної вимоги у цій частині.

Окрім того, суд звертає увагу, що позовна вимога ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки є безпідставною, оскільки пенсія позивачці призначена відповідно до Закону України " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні саме за 2014-2016 роки. Тобто, судом не установлено фактичне вчинення протиправних дій відповідачем, якими заявниці відмовлено у призначенні пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оскаржуються дії, вчинені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи вчинена вона: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, здійснюючи 11 липня 2019 року переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком по Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", діяло законно - у межах наданих повноважень, та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Водночас, позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позиції щодо наявності в діях відповідача протиправності.

Підсумовуючи вищенаведене та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування",

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 15 січня 2020 року.