Справа № 440/4844/19
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4844/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 за вислугу років з 01 червня 2015 року по 10 лютого 2017 року та зобов`язання відповідача нарахувати і одноразово виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 01 червня 2015 року по 10 лютого 2017 року.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2019 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі також - відповідач, ГУ ПФУ в в Полтавській області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 440/4844/19, призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на пункт 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 у якому зазначено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". У зв`язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 р. строк, тобто до 01.06.2015, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо пенсійного забезпечення, а відтак, пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом суддям не призначаються, та як наслідок, позивач, який є суддею, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно перестав бути особою, передбаченою у статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка була підставою для зупинення виплати пенсії.

На переконання позивача, з 01.06.2015 відпали підстави для зупинення виплати пенсії за вислугу років, а тому відмова пенсійного органу щодо нарахування та виплати пенсії з 01.06.2015 по 10.02.2017 є протиправною.

27.12.2019 відповідач надав відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування заперечень щодо позову відповідач зазначив, що Законом України від 02.03.2015 № 213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" внесено зміни до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Вказував, що зазначені обмеження у виплаті пенсії були продовжені і на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 24.12.2015 № 911-УІІІ, та з 01.01.2017 по 31.12.2017 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 06.12.2016 № 1774.

Зазначив, що Конституційним Судом України ухвалено рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), перше речення частини 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Тому, пенсійним органом з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року позивачу виплачено 775,21 грн.

Відповідач вважав, що припинення виплати пенсії позивачу за період з 01.06.2015 по 20.11.2016 та з 01.01.2017 по 10.02.2017, як працюючому пенсіонеру, є правомірним.

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядав за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зокрема, справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Обставини справи, встановлені судом

Позивач з 03.01.1994 по 15.05.2017 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що підтверджується копією пенсійного посвідчення №1802 від 13.01.1994 року /а.с.10/.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з лютого 1998 року по лютий 2015 року працював на посаді судді Лутугинського районного суду Луганської області, а з березня 2015 року - суддею Гребінківського районного суду Полтавської області /а.с.11-12/.

У зв`язку із набранням чинності Законом України від 02.03.2015 № 213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", та в подальшому, Законів України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 24.12.2015 № 911-УІІІ, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 06.12.2016 № 1774 виплата пенсії позивачу, як працюючому пенсіонеру з 01.06.2015 припинилася.

Рішенням Вищої ради правосуддя №166/0/15-17 від 13 січня 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади Гребінківського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом Гребінківського районного суду Полтавської області №2/ос.с від 10 лютого 2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади Гребінківського районного суду Полтавської області 10 лютого 2017 року у зв`язку з поданням заяви про відставку /а.с.13/.

21 квітня 2017 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області зі заявою, у якій просив поновити виплату пенсії за вислугу років.

Судом встановлено, що з 11 лютого 2017 року відновлено виплату пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами пенсійної справи №09.

З 16.05.2017 позивач отримує довічне грошове утримання судді, що підтверджується копією довідки про перебування на обліку №141/02.12-23, що видана Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 30.09.2019 /а.с.20/.

30 вересня 2019 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області зі заявою про перерахунок виплати пенсії за вислугу років з 01 червня 2015 року по 15 травня 2017 року.

Листом №5151/Ш-02 від 17.10.2019 ГУ ПФУ в Полтавській області повідомило позивача про те, що з 01.06.2015 скасовано норми щодо призначення пенсії, зокрема, відповідно до Законів України "Про державну службу" та "Про судоустрій і статус суддів". Разом з тим зміни до цих законів щодо порядку виплати пенсій особам, що працюють на посадах суддів, не внесено. Посилався на те, що з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 24.12.2015 № 911-УІІІ, та з 01.01.2017 по 31.12.2017 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 06.12.2016 № 1774 особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. У зв`язку з викладеним підстави для відновлення пенсії за вислугу років згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" відсутні.

Позивач вважав, що зазначена відмова не ґрунтується на вимогах закону, а тому звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та іншими нормативно-правовим актами.

З 01.04.2015 року набрав чинності Закон України від 02.03.2015 № 213-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", яким внесено зміни до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким, зокрема, передбачено, що тимчасово, у період з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

01.01.2016р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VІІІ від 24.12.2015, яким було знову запроваджено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016р., зокрема, частина 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладена у наступній редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Аналогічно 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 06.12.2016 № 1774, яким внесено зміни до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким передбачено, зокрема, що тимчасово, у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Висновки щодо правозастосування

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 з лютого 1998 року по лютий 2015 року працював на посаді судді Лутугинського районного суду Луганської області, а з березня 2015 року - суддею Гребінківського районного суду Полтавської області /а.с.11-12/.

Також судом встановлено, що з 01.04.2015 по 20.11.2016 та з 01.01.2017 по 10.02.2017, як працюючому пенсіонеру, позивачу пенсія за вислугу років не виплачувалася у зв`язку із дією приписів Законів України від 02.03.2015 № 213-VІІІ, № 911-VІІІ від 24.12.2015, від 06.12.2016 № 1774.

Пунктом 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону № 213-VІІІ від 02.03.2015 року зазначено, що у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015р. скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Таким чином, дана правова норма чітко визначає подію, з ненастанням якої припиняють свою дію норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) призначаються відповідно до Законів України "Про державну службу" та інших спеціальних законів, зазначених вище.

У зв`язку із тим, що у зазначений у пункті 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213-VІІІ від 02.03.2015 строк, тобто до 01.06.2015, закон щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, прийнятий не був, то із вказаної дати втратили чинність норми Закону України "Про судоустрій і статус суддів", за якими відповідно пенсії (щомісячне довічне грошове утримання) за цим Законом суддям не призначаються, і відповідно позивач, який є суддею, перестав бути особою, яка має право на призначення пенсії у порядку, передбаченому спеціальним законом, і відповідно на нього перестала поширюватися стаття 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", що була підставою для зупинення виплати пенсії з 01.04.2015р.

Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, вже не давала йому права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", тому позивач з 01.06.2015 року перестав бути особою, якій у відповідності до ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" були підстави для призупинення виплати пенсії, а відповідно виплата пенсії позивачу з даної дати повинна була бути вчинена.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів суду правомірності відмови у нарахуванні та виплати пенсії за вислугу з 01.06.2015 по 31.12.2015, а відтак, суд констатує, що права позивача щодо отримання пенсії за цей період є порушеними.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу з 01.06.2015 по 31.12.2015, і, відповідно, про задоволення позовних вимог у цій частині.

Разом з тим стосовно позовних вимог у частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу з 01.01.2016 по 31.12.2017 суд дійшов наступних висновків.

01.01.2016р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VІІІ від 24.12.2015, яким було знову запроваджено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01.01.2016 р. по 31.12.2016р., зокрема, частина 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" викладена у наступній редакції: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється".

Конституційним Судом України було ухвалено рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), перше речення частини 1 статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, яким передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Разом з тим, 01.01.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів" від 06.12.2016 № 1774, яким внесено зміни до частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", якими передбачено, що тимчасово, у період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року: у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

З матеріалів справи суд вбачає, що у період з 01.01.2016 по 10.02.2017 позивач працював на посаді судді Гребінківського районного суду Полтавської області.

Судом встановлено, що у період з 01.01.2016 по 20.12.2016 та з 01.01.2017 по 10.02.2017 пенсійний орган не здійснював виплату пенсії у зв`язку з дією приписів Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-VІІІ від 24.12.2015.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійним органом, у зв`язку з ухваленням Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016, з 20 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року позивачу виплачено 775,21 грн.

З 01.01.2016р. факт роботи на посадах та на умовах, які передбачені, зокрема, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" був підставою для припинення виплати пенсій, призначених у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, враховуючи, що позивач працював на посаді судді, а тому він був посадовою особою (спеціальним суб`єктом), на яку безпосередньо розповсюджується дія Законів України № 911-VІІІ від 24.12.2015, від 06.12.2016 № 1774, - припинення виплати пенсії за вислугу років за період з 01.01.2016 по 10.02.2017 було правомірним, бо ґрунтувалося на законі.

Відтак, суд не знаходить підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати його пенсії за вислугу років за період з 01.01.2016 по 10.02.2017, а відтак у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині протиправності дій відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії за вислугу з 01.06.2015 по 31.12.2015, належним способом захисту порушеного позивача є зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 01 червня 2015 року по 31.12.2015 року.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги, що позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн., а тому слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Полтавській області судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності,66, м. Полтава, 36000, ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років за період з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков