Справа № 200/5055/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

15 січня 2020 р. Справа №200/5055/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача в порядку ст.ст.382,383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій противозаконними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.ст.382,383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в якій зазначив, що 03.01.2020 одержав письмове роз`яснення Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області щодо виконання рішення суду, в якому зазначено, що доплата пенсії за період з 01.01.2016 до 26.08.2019 в загальній сумі 67903 грн. 53 коп. буде виплачуватись відповідно до Порядку погашення заборгованості пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649. З позицією відповідача, що викладена у вказаному роз`ясненні погодитися не може, вважає невиконання рішення суду відповідачем таким, що порушує його конституційні права. У зв`язку з наведеним, звернувся до суду із заявою в порядку ст.ст.382,383 КАС України, в якій просить:

- визнати протизаконними діяння Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області по невиконанню рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 по справі №200/5055/19-а із змінами, внесеними постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 по справі № 200/5055/19-а;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області впродовж одного місяця надати суду письмовий звіт про виконання рішення суду в повному обсязі з урахуванням визначення суми заборгованості і виплати основного розміру пенсії в 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016 і індексації пенсії з 01.05.2018, копію письмового звіту направити позивачу-стягувачу;

- враховуючи низький рівень сімейного бюджету, що складається тільки з пенсійного забезпечення, а також позицію Державної казначейської служби України, не виконуючої з червня 2016 року рішення суду про повернення мені раніше сплаченого судового збору в розмірі 413 грн. по справі №233/6001/13-а через відсутність грошових коштів, керуючись ст.8 Закону України №3674-VI від 08.07.2011 «Про судовий збір», прошу суд відтермінувати сплату судового збору до ухвалення судового рішення по заяві.

Розглянувши заяву позивача, суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про признання дій протизаконними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, які полягають у безпідставному зменшені ОСОБА_1 при перерахунку пенсії за вислугою років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", основного розміру пенсії до 70 відсотків. Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 індексації пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при здійснені ОСОБА_1 здійснити перерахунок пенсії за вислугу років з 01 січня 2016 року на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", застосувати основний розмір пенсії 90 відсотків від грошового забезпечення, та виплатити різницю недоотриманої ОСОБА_1 пенсії з 01 січня 2016 року. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3, ) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 у справі №200/5055/19-а змінено. Абзац четвертий резолютивної частини викладено у наступній редакції: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 з 01 травня 2018 року. В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 у справі №200/5055/19-а залишено без змін.

06.09.2019 Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчі листи по адміністративній справі №200/5055/19-а.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 28.10.2019 по справі №200/5055/19-а заяву ОСОБА_1 про визнання протизаконними діянь по невиконанню рішень та зобов`язання надати письмовий звіт по справі №200/5055/19-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій противозаконними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику.

10.12.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виконання судового рішення по справі №200/5055/19-а.

Листом від 26.12.2019 №5953-9-01 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, що доплату до пенсії за період з 27.08.2019 по 30.09.2019 у загальній сумі 1798,77 грн. (249,83 грн. + 1548,94 грн.), виплачено разом з пенсією (6970,23 грн.) у жовтні поточного року на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Ощадбанк». Доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 26.08.2019 у загальній сумі 67903,53 грн. (1548.94 грн. х 43 місяці + 1299,11 грн.) буде виплачуватись у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 №649. Стосовно розгляду питання нарахування та виплати індексації пенсії з 01.05.2018 за означеним рішенням суду Головним управлінням 25.09.2019 направлено запит до Пенсійного фонду України для отримання роз`яснення щодо механізму розрахунку та прийняття рішення у нарахуванні та виплаті індексації пенсії за рішенням суду з вказаного періоду. Станом на 24.12.2019 від Пенсійного фонду України до Головного управління не надходило. Додатково повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 №526 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (далі - Постанова №526), що набрала чинності з 21.06.2012, змінено порядок визначення базового місяця для проведення індексації та обробки фіксованої індексації. Згідно п.4.2 Постанови №526 розмір фіксованої індексації не зберігається у разі проведення подальших перерахунків, якщо підвищення призначеного розміру пенсії без врахування фіксованої індексації більше суми фіксованої індексації.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 в порядку ст.ст.382,383 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення відповідно до ст.124 Конституції України є обов`язковими до виконання на всій території України. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до чч.2 та 3 ст.14 КАС України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

При цьому, в положеннях ч.1 ст.370 КАС України наголошується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно зі ст.2 та ч.1 ст.3 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган; державні підприємство, установа, організація.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень, шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з п.1 ст.7 вказаного Закону, виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Зазначені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Як вбачається з листа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 26.12.2019 №5953-9-01 доплату до пенсії за період з 27.08.2019 по 30.09.2019 у загальній сумі 1798,77 грн. (249,83 грн. + 1548,94 грн.), виплачено разом з пенсією (6970,23 грн.) у жовтні поточного року на картковий рахунок, відкритий в ПАТ «Ощадбанк». Доплата пенсії за період з 01.01.2016 по 26.08.2019 у загальній сумі 67903,53 грн. (1548.94 грн. х 43 місяці + 1299,11 грн.) буде виплачуватись у відповідності до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 22.08.2018 №649.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії, нараховано та часткового сплачено позивачу різницю пенсійних виплат, що свідчить про наявність дій спрямованих на належне виконання рішення суду.

Відповідно до пп.4,5 п.4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Тобто, виплати грошової допомоги здійснюються Головним управлінням Пенсійного фонду України виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Як передбачено положеннями ст.ст.23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ, та членам їх сімей згідно ст. 8 цього Закону забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Таким чином, нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України та проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду та установлено, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою; внесено до бюджету Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 у № 8, зміни.

Вказана постанова набула чинності 28.08.2018, отже, положення зазначеної постанови застосовуються до спірних відносин.

Відповідно до п.1 Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 (далі - Порядок №649), цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету

Згідно із п.3 Порядку №649 боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктом 4 Порядку №649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Відповідно до п.5 Порядку №649 для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Згідно з п.6 Порядку №649, перевірку обґрунтованості розрахованої боржником суми, що підлягає виплаті, проводить в Пенсійному фонді України комісія з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду (далі - комісія).

Пунктом 10 Порядку №649 передбачено, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач при виконанні рішення суду у справі №200/5055/19-а як орган державної влади зобов`язаний діяти лише в межах чинного законодавства та з урахуванням вимог Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649.

Тобто судом не встановлено свідомого невжиття відповідачем залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення та порушення у зв`язку з цим прав позивача.

Крім того, суд звертає увагу, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 по справі №200/5055/19-а змінено абзац четвертий резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019, який викладено у наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області розглянути питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексацію пенсії відповідно до порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з 01 травня 2018 року».

Листом від 26.12.2019 №5953-9-01 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивача, окрім іншого про те, що стосовно розгляду питання нарахування та виплати індексації пенсії з 01.05.2018 за означеним рішенням суду Головним управлінням 25.09.2019 направлено запит до Пенсійного фонду України для отримання роз`яснення щодо механізму розрахунку та прийняття рішення у нарахуванні та виплаті індексації пенсії за рішенням суду з вказаного періоду. Станом на 24.12.2019 від Пенсійного фонду України до Головного управління не надходило. Тобто, відповідачем виконано рішення суду та розглянуто питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації пенсії.

Суд звертає увагу, що резолютивна частина рішення не містить вказівок щодо необхідності вчинення відповідачем будь-яких інших дій, крім зобов`язання відповідача розглянути питання щодо нарахування та виплати індексації пенсії відповідно до порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 з 01 травня 2018 року».

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправні дії відповідача щодо неналежного виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 по справі №200/5055/19-а із змінами, внесеними постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019.

Згідно із ч.ч.1 та 6 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд наголошує на тому, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні положення передбачено приписами ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за якими висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Суд зазначає, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, не має правових підстав.

Постановлення окремої ухвали у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

За приписами ч.3 ст.383 КАС України заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

З огляду на наведене вище суд дійшов до висновку, що у спірних відносинах відсутня протиправна бездіяльність відповідача щодо виконання рішення суду, оскільки управлінням були здійсненні необхідні заходи для виконання рішення суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для вжиття судом заходів реагування, передбачених ст.383 КАС України, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 в частині визнання протизаконними діяння Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області по невиконанню рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 по справі №200/5055/19-а із змінами, внесеними постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2019 по справі № 200/5055/19-а не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог заявника про зобов`язання відповідача впродовж одного місяця надати суду письмовий звіт про виконання рішення суду в повному обсязі з урахуванням визначення суми заборгованості і виплати основного розміру пенсії в 90% відповідної суми грошового забезпечення з 01.01.2016 і індексації пенсії з 01.05.2018, копію письмового звіту направити позивачу-стягувачу, суд зазначає наступне.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачений ст.382 КАС України.

Відповідно до частини першої загаданої процесуальної норми суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч.2 ст.382 КАС України).

Правові норми, закріплені у ч.1 ст.382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, ч.6 ст.246, п.4 ч.1 ст.322, пп."ґ" п.4 ч.1 ст.356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається порядок та строк виконання рішення, встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі. Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладення штрафу. Зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення.

Вказана позиція узгоджується із ухвалою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №800/592/17.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про огляд застосування адміністративними судами статті 267 Кодексу адміністративного судочинства України" № 3 від 13.03.2017 вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

Пленум Вищого адміністративного суду України наголосив, що вказаною статтею Кодексу адміністративного судочинства України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Серед іншого, вирішуючи питання щодо можливості встановлення судового контролю слід враховувати особливості покладених на суб`єкта владних повноважень обов`язків згідно з судовим рішенням та його можливості ці обов`язки виконати без достатніх зволікань.

При цьому, суд зазначає, що виконання рішення суду, враховуючи наявність спеціальних процедур, порядку, передбачає виконання рішення з урахуванням певного часу на його виконання. Затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, процедури може у виняткових випадках бути виправдана.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду необхідно відмовити.

З огляду на зазначене та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, а також обставини часткового виконання судового рішення і особливості нормативно-правового регулювання правовідносин в частині нарахування (перерахунку) пенсійних виплат, що фінансуються з державного бюджету, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено необхідності застосування заходів судового контролю до відповідача, та відповідно, про відмову у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 249, 256, 295, 383 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст.ст.382,383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі №200/5055/19-а залишити без задоволення.

Повний текст ухвали виготовлено 15.01.2020.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Загацька Т.В.