Справа № 120/3970/19-а
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 січня 2020 р. Справа № 120/3970/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

У Вінницький окружний адміністративний суд подано адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" до Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області. У позовній заяві позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо належного розгляду запиту про надання інформації від 27.08.2019 за № 246;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути запит про надання інформації від 27.08.2019 за № 246 та надати повну інформацію.

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" судові витрати в розмірі 5911 грн., що складається із судового збору в розмірі 1921 грн. та витрат на професійну правничу допомогу - 3990 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.08.2019 позивачем надіслано до відповідача запит № 246 про надання публічної інформацію щодо використання бюджетних коштів.

06.09.2019 відповідачем надано відповідь № 01-11/467 в якій вказано лише частину запитуваної інформації без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

Позивач зауважує, що внаслідок бездіяльності відповідача та не надання ним повної відповіді на запит порушено його право на доступ до публічної інформації передбачене Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Щодо процесуального питання пов`язаного із розподілом судових витрат, позивач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, пов`язаних з розглядом справи становить 5911 грн., що складається із судового збору в розмірі 1921 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3990 грн., які підлягають відшкодуванню.

Ухвалою суду від 16.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені). Крім того, відповідачу встановлено 15-денний строк з дня отримання ухвали для подачі до суду відзиву на позовну заяву в порядку передбаченому статтею 162 КАС України.

02.01.2020 через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а саме опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 02.01.2020, копія договору про надання правової допомоги № 246 від 21.11.2019, копія акту приймання-передачі наданих послуг від 02.12.2019, платіжне доручення № 2076 від 03.12.2019.

13.01.2020 на адресу суду від Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що ненадання запитуваної інформації про суб`єкта господарювання яким було виготовлено продукцію обумовлено тим, що така інформація міститься на етикетці кожного виду продукції яка постачалася та на сертифікатах якості. Також відповідач зазначив, що етикетки на запитуваний вид продукції, як і сертифікати якості за 2017 рік в закладах освіти не зберігаються.

Щодо ненадання копій посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, яка постачалася ФОП ОСОБА_1 , відповідач зазначив, що згідно п. 1987 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 на який посилається позивач, передбачено такий вид документів про якість як "Акти якості продукції, що приймається від постачальників" та встановлено строк їх зберігання 3 роки. Проте, позивач просив надати інші документи про якість продукції, на які норми Переліку від 12.04.2012 № 578/5 не поширюються.

Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що згідно п. 5.8 Договору від 12.09.2017 № 503 не передбачено такий вид документу, як "Акт якості продукції", про який зазначив позивач у позовній заяві.

Також відповідач вказав, що сертифікати якості продукції не віднесені примірною інструкцією з діловодства у дошкільних навчальних закладах, затвердженою наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту від 01.10.2012 № 1059 до тих документів, які повинні зберігатися в закладі, оскільки сертифікати якості продукції надаються продавцем в момент передачі товару і зберігаються в закладах до кінця використання цього товару.

Спростовуючи аргументи позивача щодо ігнорування питання про надання інформації із адресою електронної пошти, відповідач вказав на те, що інформація про адресу електронної пошти була зазначена на офіційному бланку наданої позивачу відповіді разом із інформацією про адресу управління, телефон та факс.

Враховуючи наведені аргументи, відповідач вважає, що ним надана повна інформація на запит позивача за 27.08.2019 № 246. А тому, на думку відповідача, вказані у позовній заяві вимоги є необґрунтованими та безпідставними.

Дослідивши заяви по суті справи, докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення у спірних правовідносин, суд встановив такі фактичні обставини справи.

27.08.2019 ТОВ "Вінпродтрейд" звернулось до Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області, як розпорядника інформації, в порядку Закону України "Про доступ до публічної інформації", із запитом № 246 про надання інформації, у якому Товариство просило:

1. Зареєструвати та розглянути даний запит.

2. Надати інформацію про використання бюджетних коштів, а саме:

2.1 Яку кількість молока ультрапастеризованого питного коров`ячого та згущеного було закуплено управлінням освіти Могилів-Подільської міської ради на підставі договору, який було укладено в результаті проведення процедури закупівлі від 24.04.2017 р. по предмету закупівлі: Молоко та вершки (Молоко ультрапастеризоване питне коров`яче та згущене молоко) (ідентифікатор закупівлі UA -2017-04-05-000169-b, договір за №04М укладено 24 квітня 2017 року на суму 686 354 грн. 00 коп.)?

2.2. За якою ціною було закуплено молоко ультрапастеризоване питне коров`яче та згущене молоко (вказати ціну за 1 л і 1 кг відповідно)?

2.3. Чи мінялася протягом терміну виконання договору ціна закупівлі молока ультрапастеризованого питного коров`ячого та згущеного молока (вказати ціну за 1 л і 1 кг відповідно)?

2.4. У разі зміни ціни вказати на якій підставі та згідно яких підтверджуючих документів наданих ФОП ОСОБА_1 було змінено ціну, надати копії цих документів.

2.5. Вказати змінену ціну та вказати яку кількість молока ультрапастеризованого питного коров`ячого та згущеного молока було закуплено по змінених цінах, якщо ціну було змінено.

2.6. Яка сума бюджетних коштів була використана на закупівлю молока ультрапастеризованого питного коров`ячого та згущеного молока по вищевказаному договору?

3. Надати інформацію, у якій вказати, яким суб`єктом господарювання було виготовлено (вирощено) дану продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси).

4. Надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ФОП ОСОБА_1 .

5. Прошу надати інформацію, де вказати адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч.3 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

6. Надати відповідь на вказаний запит та надати інформацію вказану в запиті у встановлений законодавством термін, шляхом надсилання поштового листа на адресу ТОВ «Вінпродтрейд»: вул. Волошкова, 51 А, м. Вінниця, 21034 та електронного листа (у pdf. форматі) на e-mail TOB «Вінпродтрейд»: . (а.с. 7-9).

Листом від 06.09.2019 № 01-11/467 Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області надало інформацію про те, що на підставі договору, який укладено в результаті проведення процедури закупівлі ідентифікатор закупівлі UА-2017-08-05-000169-b (договір за № 04М від 24.04.2017 на суму 686354,00 грн.) було закуплено молоко за ціною:

- молоко питне ультрапастерізоване фасоване у пакеті в кількості 13992,3 л. в сумі 22,22 грн. (за одиницю);

- молоко питне ультрапастерізоване фасоване у пакеті в кількості 13520,7 л. в сумі 24,44 грн. (за одиницю);

- молоко згущене в кількості 427,5 кг. в сумі 44,00 грн. (за одиницю).

На закупівлю молока та вершків (молоко ультрапастерізоване питне коров`яче та згущене) було використано бюджетних коштів на суму 296726,00 грн. (а.с. 10).

Вважаючи, що відповідачем надано неповну інформацію на запит, чим порушено вимоги Закону України "Про доступ до публічної інформації", позивач звернувся до суду із цим позовом. Зокрема, на думку позивача, розпорядником інформації не надано відповіді на питання 3-5 запиту.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правовідносини, які складаються у сфері розгляду звернень суб`єктів стосовно отримання інформації, врегульовані Конституцією України та відповідними спеціальними законами, а саме Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон від 02.10.1996 № 393/96-ВР), Законом України "Про інформацію" від 02.10.1996 № 2657-XII (далі - Закон від 02.10.1996 № 2657-XII) та Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 № 2939-VI (далі - Закон від 13.01.2011 № 2939-VI).

Згідно з ч. 2 ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон від 02.10.1996 № 2657-XII визначає, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Статтею 1 Закону від 02.10.1996 № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

У свою чергу порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначено Законом від 13.01.2011 № 2939-VI.

При цьому суд враховує, що запит позивача від 30.08.2019 року був ним поданий та розглянутий відповідачем саме в порядку, визначеному Законом від 13.01.2011 № 2939-VI, а тому суд надає оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами у зв`язку з поданням та розглядом такого запиту саме з урахуванням вимог Закону від 13.01.2011 №2939-VI.

Відповідно до статті 1 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно із статтею 12 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Водночас, в силу вимог п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI під запитом на інформацію розуміється прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

У відповідності до частини першої статті 20 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною четвертою тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відтак, праву позивача звертатись із інформаційними запитами та отримати інформацію кореспондує обов`язок відповідача який володіє статусом розпорядника публічної інформації надати достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки.

Статтею 23 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI закріплено право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника інформації та передбачено, що такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити, у тому числі, надання недостовірної або неповної інформації.

У ході розгляду справи, судом встановлено, що позивач звертався до відповідача із чітко визначеним переліком запитань з метою отримання інформації, що належить до публічної у відповідності до Закону від 13.01.2011 № 2939-VI. Зокрема запитувалася інформація стосовно суб`єкта господарювання яким було виготовлено продукцію (із зазначенням назви виробника та його юридичної адреси), що постачалася за договором № 04М від 24.04.2017 (питання № 3); копії посвідчень якості, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ФОП ОСОБА_1 ; інформація, про адресу електронної пошти на яку можливо надіслати запит на інформацію відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI (питання № 5).

Проте, як встановлено судом із оглянутого листа 06.09.2019 № 01-11/467 (відповідь на запит), відповідачем не було надано відповіді на вказані питання. Причиною не надання інформації зазначено: "Інші документи після використання продукції не збереглися".

Надаючи оцінку факту ненадання інформації, яким суб`єктом господарювання було виготовлено продукцію (питання № 3) та підставам її ненадання, що вказані відповідачем, суд враховує таке.

Як зазначалося обов`язок відповідача (розпорядника інформації) при розгляді запиту носить комплексний характер та охоплює зобов`язання надати у відповіді на запит достовірну, точну та повну інформацію у встановлені Законом строки. При цьому суд зазначає, що визначальним при оцінці стану виконання цього обов`язку є та інформація (або причини її ненадання) яка (які) зазначені у відповіді на запит.

Суд встановив, що інформацію запитувану у п. № 3 прохальної частини запиту від 27.08.2019 відповідач у відповіді від 06.09.2019 не надав. Причиною її ненадання зазначено твердження загального характеру: "Інші документи після використання продукції не збереглися".

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що інформація про суб`єкт господарювання, який виготовив продукцію містилася на етикетці кожного виду продукції, кожної поставки та на сертифікатах якості, які не збереглися на момент оформлення відповіді на запит. Однак суд оцінює зазначену причину ненадання інформації як неправомірну відмову в її наданні, адже можливість ознайомлення запитувача із інформацією в інших джерелах як і факт оприлюднення відповідної інформації на етикетці чи на подібних носіях не звільняє відповідача від обов`язку надання інформації у відповідь на запит.

Щодо строків зберігання інформації та запитуваних у п. 4 запиту документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.4 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), цей перелік є нормативно-правовим актом, призначеним для використання всіма організаціями при визначенні строків зберігання документів, їх відборі на постійне та тривале (понад 10 років) зберігання (далі - архівне зберігання) або для знищення.

Відтак, відповідач є організацією на яку поширюється дія вказаного Переліку, щодо строків зберігання документації, а тому зобов`язаний їх дотримуватись.

Згідно п. 1.7 Переліку № 578/5 строки зберігання документів, визначені в цьому Переліку, є мінімальними, їх не можна скорочувати. Продовження в організаціях строків зберігання документів, передбачених цим Переліком, допускається у випадках, якщо ця потреба спричинена специфічними особливостями роботи конкретної організації.

Пунктом 2.10 Переліку № 578/5 передбачено, що обчислення строків зберігання документів проводиться з 01 січня року, який іде за роком завершення їх діловодством.

Відповідно до п. 1987 розділу 6.1 Переліку № 578/5, акти якості продукції, що приймаються від постачальника зберігаються 3 роки.

Суд зазначає, що якість окремих продуктів може бути підтверджена різними документами в залежності від виду продукту який постачається. Тому, застосоване у п. 1987 розділу 6.1 Переліку № 578/5 поняття "акти якості продукції" не підлягає лише буквальному тлумаченню та може включати в себе усі інші документи, що посвідчують якість продукції, у тому числі посвідчення про якість, сертифікат відповідності якості товару, свідоцтвами тощо. Тому, аргументи відповідача про те, що передбачені Переліком № 578/5 строки зберігання документів не поширюються на документи про якість, які запитував позивач є безпідставними.

Щодо доводів відповідача із посиланням на п. 5.8 Договору від 12.09.2019 № 503 про те, що такий вид документу, як "Акт якості продукції" (документ, що запитував позивач) не передбачено договором, то такі судом оцінюється критично із наступних мотивів.

Як встановлено із змісту запиту від 27.08.2019 (п. 3 прохальної частини), позивач просив надати копії посвідчень про якість, декларації виробника і (або) іншого документу, який посвідчує якість продукції, що постачалася ФОП ОСОБА_2 . Тобто, запит у цій частині був спрямованим на отримання документа про якість продукції, а перелік таких документів у запиті не був вичерпним.

Тому, належним способом виконання запиту у цій частині є надання позивачу документу про якість товару, вид якого визначається в залежності від товару, що був предметом договору поставки. Ненадання ж запитуваних документів оцінюється судом як надання неповної відповіді на запит про надання публічної інформації від 27.08.2019 № 246.

Крім цього, у випадку, якщо відповідач на момент надання відповіді вважав, що в нього відсутні підстави для надання копій документів, які запитувались у запиті, він повинен був про це чітко зазначити у відповіді на запит.

Щодо запитуваної інформації про електронну адресу, то посилання відповідача, що інформація про адресу електронної пошти було зазначено як елемент офіційного бланку наданої відповіді позивачу, не звільняє відповідача від обов`язку надати запитувану інформацію у тексті відповіді. Наведене також розцінюється судом, як надання неповної відповіді на запит про надання публічної інформації від 27.08.2019 № 246.

Крім того, у листі від 06.09.2019 не зазначено жодну з підстав, передбачених частиною першою статті 22 Закону від 13.01.2011 № 2939-VI, яка слугувала б законною підставою для відмови у наданні в повному обсязі запитуваної інформації.

Враховуючи те, що позивачу надано неповну відповідь та не надано копій усіх документів відповідно до запиту на інформацію, суд вважає, що відповідач вчинив протиправні дії щодо неналежного розгляду та не надання повної інформації на запит позивача від 27.08.2019 № 246, чим порушив Закону від 13.01.2011 за № 2939-VI. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог п. 1 ст. 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У цьому випадку, задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу повну інформацію на його інформаційний запит від 30.08.2019 № 253 є засобом дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Що стосується відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Про витрати на професійну правничу допомогу зазначено у статті 134 КАС України. Так, частиною 1 цієї статті визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір про надання правової допомоги від 21.11.2019 №246, акт приймання-передачі наданих послуг від 02.12.2019, який містить детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, а також платіжне доручення, що підтверджує оплату в розмірі 3990 грн. за надані послуги (платіжне доручення від 03.12.2019 № 2075).

Як видно з поданих документів, 21.11.2019 між позивачем ТОВ "Вінпродтрейд" в особі Продана П.М. та адвокатським об`єднанням "Адвокатська компанія "Якименко та партнери" в особі президента Якименка О.О. укладено Договір № 246 про надання правової допомоги.

За умовами цього договору (пункти 1.1, 2.1) адвокатське об`єднання приймає на себе доручення Клієнта надавати останньому та в його інтересах оплатну правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, а саме складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з неповною відповіддю на запит про надання публічної інформації № 246 від 27.08.2019 управлінням освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області.

Вартість правової допомоги (гонорар) за цим договором зазначається в акті приймання-передачі наданих послуг.

Згідно висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 по справі №826/2689/15, надання належних та допустимих доказів на підтвердження витрат, понесених у зв`язку з вчиненням окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, а також часу, витраченого на підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, з урахуванням тривалості розгляду справи, є підставою для задоволення вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У цьому випадку доказом понесення витрат позивача на правничу допомогу є платіжне доручення № 2075 від 03.12.2019 на виконання умов Договору від 21.11.2019 № 246 позивач сплатив гонорар у розмірі 3990 грн.

Як видно з акта приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги № 246 від 21.11.2019, а також детального опису робіт (наданих послуг) надано позивачеві такі юридичні послуги:

- складання позовної заяви про оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядника публічної інформації, у частині доступу до публічної інформації, у зв`язку з неповною відповіддю на запит про надання публічної інформації № 246 від 27.08.2019 управлінням освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області - вартістю 3990 грн.; складність справи - звичайна; затрачено 6 годин часу; вартість 1 години часу витраченої на надання послуг становить 665 грн. Таким чином, загальна вартість наданих послуг відповідно до Договору становить 3990 грн. та розраховувалось наступним чином: 665,00 (грн.) х 6 (год.) = 3990 грн.

Надання вказаних адвокатських послуг повністю підтверджується матеріалами справи і, на думку суду, є доведеним, а витрати є фактичними і неминучими, їхній розмір - обґрунтованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1921 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3990 грн. належить стягнути на користь ТОВ "Вінпродтрейд" за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо клопотання позивача про встановлення на підставі ч. 1 ст. 382 КАС України судового контролю за виконанням судового рішення, то суд зазначає, що будучи ініціатором розгляду процесуального питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, позивач в силу норм ст. 77 КАС України, повинен довести можливе ухилення відповідача від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та обґрунтувати свої твердження про можливість недобросовісності дій чи бездіяльності відповідача в процесі виконання судового рішення.

Тому, суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки при прийнятті рішення судом не встановлено обставин, які б ставили під сумнів добросовісність дій відповідача в процесі виконання цього рішення. При цьому, у випадку виникнення таких обставин, позивач вправі звернутися із клопотанням до суду на стадії виконання рішення.

Керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області щодо надання неповної інформації при розгляді запиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» про надання інформації № 246 від 27.08.2019.

Зобов`язати Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області повторно розглянути запит про надання інформації № 246 від 27.08.2019 та надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» повну інформацію.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпродтрейд» понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня 00 коп.) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3990,00 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто гривень 00 коп.) в загальній сумі 5911 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот одинадцять гривня 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінпродтрейд" (вул. Волошкова, 51А, м. Вінниця, 21034, )

Відповідач: Управління освіти Могилів - Подільської міської ради Вінницької області (вул. Полтавська, 25, м. Могилів - Подільський, Вінницька область, 24000, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна