Справа № 705/4481/19
Суддя: Бараненко Ігор Іванович
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 705/4481/19 Суддя (судді) першої інстанції: Коваль А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого - судді Бараненка І.І., суддів: Бабенка К.А., Губської Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дворніцького Яна Едуардовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 про скасування рішення у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся в Уманський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дворніцького Яна Едуардовича (надалі - Відповідач/Інспектор), у якому просив скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року позов задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 394565 від 21.09.2019 скасовано, а провадження в адміністративній справі закрито.

В апеляційній скарзі Відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи апеляції наявними у матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції розглянув справу за правилами ст. 262 КАС України, якими передбачені особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, тобто без повідомлення сторін.

Разом з тим, дана категорія справ повинна розглядатися за правилами, визначеними ст. 268, 269, 286 КАС України, якими передбачені особливості розгляду позовних заяв щодо оскарження рішень (постанов) у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вказане порушення норм процесуального законодавства призвело до неправильного вирішення справи, оскільки фактично Відповідач був позбавлений можливості в повній мірі скористатися своїми процесуальними правами.

Мотивуючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції послався на положення ст. 72 КАС України і зазначив, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем на підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не надано.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, оскільки справу було розглянуто з порушенням процедури розгляду цієї категорії справ, а Відповідач додав до апеляційної скарги такі докази - диск, на якому міститься відеозапис порушення Позивачем правил дорожнього руху.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 21.09.2019 року о 20 год. 53 хв. в м. Умань, вул. Київська, 11а Позивач, керуючи транспортним засобом RENAULT MASTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 не подав сигналу світловим показчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив п.п. «б» п. 9.2. ПДР, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (штраф у розмірі 425,00 грн.).

Згідно з п.п. «б» п. 9.2. ПДР, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Факт порушення Позивачем п.п. «б» п. 9.2. ПДР підтверджується доданим до апеляційної скарги диском з відеозаписом, на якому зафіксовано, що Позивач не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку.

За змістом ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.п. 9.4. ПДР подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м. у населених пунктах.

Позивач не заперечує, що він не вмикав показчики повороту при зміні напрямку руху і зазначає, що скориставшись пунктом 9.3. ПДР вказав напрямок руху рукою. Однак, Позивач не надав доказів на підтвердження факту несправності світлових показчиків поворотів.

Доводи Позивача, що він діяв у відповідності до пункту 9.3. ПДР спростовуються наданим Відповідачем відеозаписом фіксації правопорушення, на якому не видно, що Позивач вказував напрямок руху рукою. Крім цього, з відеозапису видно, що під час зупинення транспортного засобу працівниками патрульної поліції світловий показчик повороту працював.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст.161 КАС України Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що Відповідач виконав вимоги наведених вище положень нормативних актів і надав достатні докази вчинення Позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Твердження Позивача про те, що Інспектор не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення і приймати по ній рішення за місцем зупинки транспортного засобу є помилковим, виходячи з наступного.

У Рішенні Конституційного Суду України надане роз`яснення про те, що положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

З посиланням на положення частин першої і другої статті 258 КУпАП у Рішенні Конституційного Суду України виокремлено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення (якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян).

Проаналізувавши положення глава 22 КУпАП в системному зв`язку з положеннями його глави 17 Конституційний Суд України вказав, що «підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Відтак Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення».

Зокрема, на підставі Закону України від 14 липня 2015 року № 596-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (набрав чинності з 8 серпня 2015 року; далі - Закон № 596-VIII) до КУпАП внесено низку змін, зокрема статтю 258 цього Кодексу доповнено частиною другою такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі» (пункт 38).

У зв`язку з цим, за Законом № 596-VIII частини другу - шосту слід вважати відповідно частинами третьою - сьомою.

Перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядають органи Національної поліції, визначено у статті 222 КУпАП.

За змістом цієї статті органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення, які виникають внаслідок порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. До переліку таких адміністративних правопорушень включено, зокрема, правопорушення, відповідальність за які встановлена частиною третьою статті 122 КУпАП.

Згідно з частиною другою статті 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналізуючи зміст Рішення Конституційного Суду України в сукупності з наведеними нормами матеріального права, колегія суддів доходить висновку, що у разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем їх вчинення.

За правилами частини четвертої статті 258 КУпАП на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже розгляд справи про адміністративне правопорушення був здійснений Відповідачем з дотриманням вимог статті 276 КУпАП, тобто за місцем вчинення адміністративного правопорушення (м. Умань, вул. Київська, 11а).

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм процесуального права.

Беручи до уваги, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми процесуального права, судове рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 272, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дворніцького Яна Едуардовича задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 листопада 2019 року скасувати повністю і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Дворніцького Яна Едуардовича відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскаржена бути не може.

Текст судового рішення складено 13 січня 2020 року

Головуючий суддя І.І. Бараненко

суддя К.А. Бабенко

суддя Л.В. Губська