Справа № 200/2373/19-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

14 січня 2020 року

справа №200/2373/19-а

адміністративне провадження №К/9901/29600/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р. Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Пасічник С. С., Юрченко В. П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області

на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у складі судді Чекменьова Г. А.,

та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у складі суддів Міронової Г. М., Геращенка І. В., Компанієць І. Д.

у справі №200/2373/19-а

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Публічного акціонерного товариства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

про стягнення заборгованості,

за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Шахта ім. О.Ф. Засядька"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними дій щодо нарахування пені, визнання протиправною та скасування податкової вимоги,

У С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Головне управління ДФС у Харківській області звернулося до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" про стягнення податкового боргу в розмірі 643 356,39 грн.

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство "Шахта ім. О.Ф. Засядька" (далі - Товариство, платник податків) звернулося до суду з зустрічним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - податковий орган) про визнання протиправними дій щодо нарахування пені в розмірі 668 306, 54 грн та скасування нарахування пені, визнання протиправною і скасування податкової вимоги від 03 жовтня 2018 року № 119797-17.

03 липня 2019 року Донецький окружний адміністративний суд рішенням, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року, відмовив у задоволенні позову Головного управління ДФС у Харківській області до Публічного акціонерного товариства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" про стягнення заборгованості в розмірі 643 356,39 грн. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними дій щодо нарахування пені та визнання протиправним та скасування податкової вимоги від 03 жовтня 2018 року № 119797-17 - задовольнив. Визнав протиправними дії Головного управління ДФС у Харківській області щодо нарахування пені Публічному акціонерному товариству "Шахта ім. О.Ф. Засядька" в сумі 668 306, 54 грн (в тому числі, з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу у сумі 646 949,62 грн та з рентної плати за користування надрами для видобування газового у сумі 21 356, 92 грн) та скасував нараховану пеню Товариству у вказаній сумі. Визнав протиправним та скасував податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 03 жовтня 2018 року № 119797-17.

Вказані судові рішення мотивовані доведеністю Товариством факту безпідставного нарахування податковим органом протягом 2015 року пені за несвоєчасну сплату авансових внесків, сума якої була зарахована з коштів, які платник податків сплачував в рахунок погашення самостійно нарахованого податкового зобов`язання. За таких обставин, позивачем за первісним позовом не доведена наявність у Товариства податкового боргу в розмірі 643356,39 грн. Водночас позивачем за зустрічним позовом належним чином доведена безпідставність нарахування податковим органом за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року пені по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу у сумі 646949,62 грн та по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату 21356,92 грн.

У листопаді 2019 року податковий орган подав касаційну скаргу до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Головного управління ДФС у Харківській області до Публічного акціонерного товариства "Шахта ім. О.Ф. Засядька" про стягнення заборгованості в розмірі 643356,39 грн, а зустрічний позов Товариства до податкового органу про визнання протиправними дій щодо нарахування пені в розмірі 668 306, 54 грн та скасування нарахування пені, визнання протиправною і скасування податкової вимоги від 03 жовтня 2018 року № 119797-17 залишити без задоволення.

В обґрунтування касаційної скарги податковий орган зазначає, що податковий борг Товариства, який заявлений до стягнення у розмірі 643 356, 39 грн, виник на підставі самостійно поданого розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини. Враховуючи наявну заборгованість за податковими зобов`язаннями за минулі роки, сплачені відповідно до платіжних доручень № 1880 від 26.11.2015, № 2086 від 28.12.2015 та № 2315 від 18.02.2016, кошти були направлені на погашення заборгованості минулих років відповідно до статті 87 Податкового кодексу України.

Стосовно зустрічного позову податковий орган зазначає, що платник податків не надав жодних доказів, які б підтверджували факт нарахування пені за зазначеними платежами в період 2016-2018 років. Фактично підставою для винесення податкової вимоги є наявність податкового боргу, докази якого надано. Нарахування пені у розмірі 646 949, 62 грн є правомірним, оскільки пеня нарахована за несвоєчасну сплату саме податкових зобов`язань, визначених податковими деклараціями, а не за авансовими внесками. Навіть якщо пеня була нарахована за несвоєчасну сплату авансових платежів, то нарахування пені також є законним, на підставі пунктів 257.5, 257.4, 257.3 статті 257 Податкового кодексу України. Доводи касаційної скарги дослівно повторюють доводи апеляційної скарги.

17 грудня 2019 року Верховний Суд ухвалою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою податкового органу після усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі цього ж суду від 30 жовтня 2019 року, витребував справу №220/2373/19-а з Донецького окружного адміністративного суду.

Податковий орган заявив клопотання про заміну позивача у справі на його правонаступника в порядку статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме, просить замінити Головне управління ДФС у Харківській області на Головне управління ДПС у Харківській області з посиланням на наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 29.08.2019 № 18. Суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню та здійснює заміну позивача у справі Головне управління ДФС у Харківській області на правонаступника Головне управління ДПС у Харківській області.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство просить залишити без задоволення касаційну скаргу податкового органу, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

23 грудня 2019 року справа №220/2373/19-а надійшла до Верховного Суду.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство зареєстроване в якості юридичної особи 14 травня 1996 року (, 86065, м. Авдіївка, пр. Індустріальний, буд.1), що підтверджено Витягом з ЄДРПОУ.

Відповідно до даних інтегрованої картки платника податків Товариство має заборгованість в загальній сумі 643 356,39 грн.

З наведених підстав платнику направлено (вручено) податкову вимогу від 03 жовтня 2018 року №119797-17, у якій вказано, що загальна сума податкового боргу за основним платежем складає 643 356,39 грн.

Відповідно поданої до Богодухівського відділення Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області податкової декларації з рентної плати від 19 лютого 2016 року № (у складі якої є додаток 2 № щодо розрахунку рентної плати за користування надрами для видобування природного газу) Товариство самостійно визначило податкові зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу (30 13030800) за 4 квартал 2015 року у сумі 2591960,12 грн.

На підтвердження сплати зазначених податкових зобов`язань ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька» надані платіжні доручення: від 26.11.2015 № 1880 на суму 1288537,11 грн; від 28.12.2015 № 2086 на суму 1216016,24 грн; від 18.02.2016 № 2315 на суму 90000,00 грн.

Листом від 31.07.2017 № 155 Товариство зверталося до Богодухівського відділення Слобожанської ОДПІ ГУ ДФС у Харківській області із запитом щодо отримання інформації про стан розрахунків з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату та з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу за період з 01.01.2015 по 31.08.2017, в який платник податків просив зазначити нараховані та сплачені суми по цих платежах у розрізі років, суму нарахованої пені (у разі її наявності), а також сальдо розрахунків станом на 31.08.2017.

У відповіді, наданої листом ГУ ДФС у Харківській області від 11.09.2017 №16479/10/20-40-12-07-28, повідомлено про наступні суми, які були нараховані та сплачені до бюджету відповідно до інформації в базах ДФС України:

нараховано:

- за 2015 рік по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу - 46 979,10 грн; по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату - 2 375,80 грн.;

- за 2016 рік та січень-липень 2017 року нарахування відсутні;

сплачено:

- за 2015 рік по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу - 46 892,7 грн; по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату - 2 430,3 грн.

- за 2016 рік по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу - 90 000 грн; по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату сплата відсутня;

- за січень-липень 2017 року сплата відсутня.

Проблемою цього спору є правомірність відображення в інтегрованій картці платника податкового боргу, на підставі якого сформована оскаржувана платником податків податкова вимога, та підстав виникнення та відображення такого податкового боргу.

Суди попередніх інстанцій здійснили системний аналіз положень пункту 49.18 статті 49, статей 251-258 Податкового кодексу України, який серед іншого зумовив висновок про те, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації з урахуванням фактично сплачених авансових внесків, до 01 січня 2016 року положення статті 257 Податкового кодексу України були викладені в іншій редакції, згідно з пунктами 257.1, 257.4, 257.5 цієї статті базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

Суди попередніх інстанцій установили, що Товариство самостійно визначило у податковій декларації з рентної плати за IV квартал 2015 року, зокрема у розрахунку декларації з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини - додаток № 2, суму податкового зобов`язання за податковий (звітний) період 2591960,12 грн. За вирахуванням авансових внесків від`ємне значення податкового зобов`язання склало 1 572 464,70 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що платіжними дорученнями від 26.11.2015 №1880 на суму 1288537,11 грн, від 28.12.2015 №2086 на суму 1216016,24 грн та від 18.02.2016 № 2315 на суму 90 000,00 грн сплачена рентна плата за користування надрами в загальній сумі 2 594 553,35 грн.

Надаючи оцінку викладеному, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вказані обставини спростовують твердження податкового органу про наявність заборгованості в загальній сумі 643 356,39 грн, яка виникла на підставі самостійно поданого розрахунку з рентної плати за користування надрами для видобування вуглеводневої сировини за IV квартал 2015 року.

Наведений висновок додатково підтверджується змістом листа ГУ ДФС у Харківській області від 11.09.2017 №16479/10/20-40-12-07-28, з якого вбачається відсутність заборгованості з рентної плати за користування надрами.

Крім того, суд першої інстанцій, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції указав, що податковий орган, заперечуючи факт нарахування пені в інтегрованій картці платника, не навів дати та підстав виникнення податкового боргу, вказаного у податковій вимозі від 03 жовтня 2018 року №119797-17 у розмірі 643356,39 грн.

Оцінюючи вказані обставини, суди попередніх інстанцій дослідили інтегровану картку платника податків, зі змісту якої видно наявність нарахування пені на розрахунок податкового зобов`язання з плати за користування надрами для видобування корисних копалин. Вказані показники містяться у вертикальній колонці за порядковим номером 10, починаючи з рядка 26.06.2015 і далі протягом року. За підсумками 2015 року в інтегрованій картці платника нарахована пеня складає 646949,62 грн (колонка 10), яка міститься також у колонці 13 (сплачено/повернуто пені). В наступні роки інтегрована картка платника показники нарахованої пені не містить.

Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 26 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року у справі № 0540/6531/18-а, визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 23 квітня 2018 року №, №, №, № про сплату штрафів на підставі статті 126 Податкового кодексу України в розмірі 10% і 20 % на загальну суму 4 217 757,36 грн за затримку сплати авансових внесків з рентної плати за користування надрами для видобування: природного газу та газового конденсату, винесені на підставі акта перевірки від 29 березня 2018 року №4540/20-40-12-07-19/00174846.

Висновуючись на аналізі положень пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, зазначені судові рішення свідчать про те, що грошові зобов`язання, визначені вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями є неузгодженими та, як наслідок, до моменту узгодження не можуть впливати на зміну розміру грошових зобов`язань платника податків, які належить сплатити.

Суд визнає, що відсутність узгоджених податкових зобов`язань внаслідок скасування в судовому порядку податкових повідомлень - рішень податкового органу доводить відсутність обов`язку їх сплати та унеможливлює застосування штрафних (фінансових) санкцій внаслідок відсутності об`єкта (бази) такого застосування.

Частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, у листі Головного управління ДФС в Харківській області від 12.03.2019, зокрема зазначено, що суми авансових внесків в інтегрованих картках з рентної плати були розраховані в автоматичному режимі з однієї третини суми податкових зобов`язань з рентної плати, визначеної у податковій декларації за попередній податковий (звітний) період. Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючи органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення.

У цьому ж листі податковий орган вказав, що відповідно до статті 129 Податкового кодексу України при погашенні суми податкового боргу за несвоєчасну сплату авансових внесків автоматично нараховувалася пеня, яка за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу склала 646 949,62 грн та по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату - 21 356,92 грн.

Оцінюючи вказані обставини, суди попередніх інстанцій висновувалися з того, що податковий орган безпідставно нараховував протягом 2015 року пеню за несвоєчасну сплату авансових внесків, сума якої була зарахована з коштів, які платник податків сплачував в рахунок погашення самостійно нарахованого податкового зобов`язання.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність податковим органом наявності у Товариства податкового боргу в розмірі 643 356, 39 грн, відтак вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Також Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем за зустрічним позовом належним чином доведена безпідставність нарахування податковим органом за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 пені по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу у сумі 646 949,62 грн та по рентній платі за користування надрами для видобування газового конденсату 21 356,92 грн, тому зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Податковий орган касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно спірних правовідносин, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №200/2373/19-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р. Ф. Ханова

Судді: С. С. Пасічник

В. П. Юрченко