Справа № 280/4802/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/4802/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2019, (суддя суду першої інстанції Прасов О.О.), прийняте у порядку спрощеного провадження в м. Запоріжжі, повне судове рішення складене 31.10.2019, у справі №280/4802/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату недоплаченої з 07.07.2019 пенсії за віком з урахуванням розміру пенсії підвищення передбаченого ч.3 ст.29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 5% та з 07.06.2018 пенсії за віком з урахуванням розміру пенсії підвищення передбачене ч.3 ст.29 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у розмірі 12,5%.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що позивач народилася 01.12.1959 року та отримала право на пенсію за вислугу років у грудні 2015 року, проте виплат пенсії не отримувала та продовжила працювати. Пенсію за віком їй призначено у червні 2018 року, тому вона вважає, що має право на підвищення до пенсії згідно з ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію. Однак, відповідач таке підвищення не виплачує, оскільки їй до призначення пенсії за віком призначалася пенсія за вислугу років, про що дізналася із листа відповідача від 18 липня 2019 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також позивач вказує, що вона є працюючим пенсіонером, пенсію по інвалідності отримувала у період 2004-2008 років, пенсію за вислугу років не отримувала, отже суд першої інстанції безпідставно ототожнив оформлення пенсії з її виплатою та відмовив у задоволенні позову.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що позивач скористалася правом на призначення пенсії за власним вибором, підстави для для встановлення та виплати підвищення відсутні, доводи апеляційної скарги позивача вважає необґрунтованими та скаргу просить не задовольняти.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач народилася 01.12.1959 (а.с. 6).

У 2004 році позивачу призначалася виплата пенсії по інвалідності.

На підставі заяви, 09.12.2015 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років як працівнику охорони здоров`я, що передбачена п."е" ч.1 ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Відповідно до протоколу від 15.12.2015 року, загальний стаж позивача по 30.11.2015 року становив 39 років 10 місяців, у тому числі страховий стаж з 01.07.2000 - 15 років 5 місяців.

У зв`язку з працевлаштуванням позивача на посаду, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років, виплата їй пенсії з 11.12.2015 припинена.

Згідно з протоколом від 21.12.2015 позивачу у грудні 2015 року було виплачено 174,67 грн пенсії за 09.12.2015-10.12.2015 включно (а.с. 29).

З 05.06.2018 позивачу призначено пенсію за віком.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.08.2018 року у справі №0840/2926/18 за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя визнано протиправними дії Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо призначення позивачу у 2018 році пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві за 2014, 2015, 2016 роки. Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки починаючи з 05.06.2018. У задоволенні позовних вимог про включення до розрахунку розміру пенсії підвищення передбаченого ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за більш пізній вихід на пенсію у розмірі 14% відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 16.10.2018.

31.10.2018 відповідачем на підставі судового рішення проведений перерахунок пенсії позивача з 05.06.2018 року, розмір пенсійної виплати склав 4137,02 грн, з них: 3817,28 грн основний розмір пенсії за віком, 128,88 грн доплата за 13 років понаднормового стажу (абз. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») та 190,86 грн підвищення у розмірі 5% (ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Згідно з розпорядженням від 17.07.2019, відповідач внаслідок виявлення помилки програмного забезпечення здійснив перерахунок пенсії позивача з 05.06.2018 та припинив виплату 190,86 грн підвищення до пенсії у розмірі 5%, яке передбачена ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з чим, розмір пенсійної виплати склав 3946,16 грн.

Позивач, вважаючи, що вона має право отримувати підвищення до пенсії, як заохочувальний захід, оскільки отримавши право на пенсію за вислугу років, виявила бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач права на підвищення пенсії на підставі ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не має, оскільки вона реалізувала право виходу на пенсію, оформивши пенсію по інвалідності та за вислугу років та отримувала її, тому подальше призначення пенсії за віком не може вважатися відстроченням виходу на пенсію за віком. Також судом першої інстанції враховано, що у позивача відсутні повні шість місяців страхового стажу, починаючи з місяця наступного за місяцем досягнення пенсійного віку, отже відсутні умови для нарахування та виплати підвищення до пенсії.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними віку 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.

Відповідно до абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Отже, враховуючи викладене, дату народження позивача 01.12.1959, наявність у неї страхового стажу не менше 15 років станом на 31 грудня 2017 року, позивач набула право на призначення пенсії за віком, на умовах передбачених ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з досягненням віку 58 років 6 місяців, тобто з 02.06.2018 року.

Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції змін, внесених ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», що набрали чинності з 11.10.2017 року) особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток: на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців; на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців. При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

За змістом вказаної норми підвищення розміру пенсії за віком визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які отримавши право на призначення пенсії за віком виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Аналіз наведених норм вказує на те, що для підвищення пенсії на підставі ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідна наявність таких умов у сукупності: звернення за призначенням пенсії за віком з більш пізнього віку, ніж передбачено ст. 26 цього Закону; не призначення особі жодного виду пенсії до виходу на пенсію за віком; наявність, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку, щонайменше одного повного місяця страхового стажу.

Як підтверджується матеріалами справи, з заявою про призначення пенсії за віком на умовах ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернулася 05 червня 2018 року, тобто через три дні після досягнення пенсійного віку, яку і було їй призначено з цієї дати.

Враховуючи викладене, хоч звернення позивача за призначенням пенсії за віком й відбулося на три дні пізніше, проте таке відтермінування не має впливу на обчислення розміру пенсії за віком та не надає право на підвищення пенсії, оскільки позивачу до цього вже призначалася пенсія за вислугу років, звернення відбулося у місяць досягнення пенсійного віку, тобто до набуття повного місяця страхового стажу, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що умови та обставини призначення позивачу пенсії за віком є відмінними від законодавчо визначених умов призначення підвищення до пенсії, та не створюють підстав для його виплати.

Отже, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що позивач не набула права на підвищення пенсії на підставі ч. 3 ст. 29 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції, а тому правового значення не мають та правильності висновку суду не спростовують.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду, тому підстави для зміни або скасування судового рішення в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, 321, 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.10.2019 у справі №280/4802/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 14.01.2020 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай