Справа № 160/11276/19
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовними вимогами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач) про:
- визнання протиправною відмови ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в зарахуванні позивачу до трудового стажу періоду роботи з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро»;
-зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести повторний розрахунок пенсії позивачу з 04.04.2019 шляхом зарахування періоду роботи з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно, на думку позивача, відмовив у зарахуванні до стажу роботи за даними трудової книжки період роботи позивача на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро», оскільки запис №12 в трудовій книжці має нечіткий відбиток печатки підприємства, у зв`язку з чим, неможливо визначити назву підприємства, яке посвідчує звільнення.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2019 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Від позивача 03.12.2019 до суду надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, а саме: нотаріально засвідчені пояснення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та відповідно копії їх трудових книжок.
Від відповідача 19.12.2019 до суду надійшла копія пенсійної справи позивача та відзив на позов у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що при відпрацюванні документів позивача для призначення пенсії, виявлено помилку в оформленні трудової книжки, а саме: запис №12 (період роботи з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро») мається нечіткий відбиток печатки підприємства. Відповідач вважає, що сказана обставина не дає можливості визначити назву підприємства, яке засвідчує звільнення. Тому, на думку відповідача, зазначений період можливо буде зарахувати до страхового стажу за умови надання уточнюючих довідок підприємством або архівною установою. Вказані підстави стали відмовою для призначення позивачу пенсії за віком.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03.04.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З наданої відповідачем копії пенсійної справи вбачається, що позивачу не зараховано до трудового стажу період роботи з 26.04.1997 по 29.04.2002.
Відповідач листом від 28.05.2019 №3873/Т-09 повідомив позивача, що запис №12 (період роботи з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро») мається нечіткий відбиток печатки підприємства. Неможливо визначити назву підприємства, яке засвідчує звільнення. В індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 за період з 1998 по 2002 роки дане підприємство відсутнє. Також, даним листом відповідач повідомив позивача, що вказаний період можливо буде зарахувати до страхового стажу за умови надання уточнюючих довідок підприємством або архівною установою.
Судом встановлено та підтверджується наявною в матеріалах справи копією трудової книжки ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), що 25.04.1997 позивач прийнята на посаду начальника відділу по нерухомості Дніпропетровського науково-виробничого підприємства «Дніпро» (запис №11) та звільнена за власним бажанням 29.04.2002 (запис №12).
Позивачем до матеріалів справи додано лист архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради від 30.08.2019 №03-44/Т-1002т, в якому зазначається, що документи з кадрових питань Дніпропетровського науково-виробничого підприємства «Дніпро» на державне зберігання до архівного управління не надходили.
Судом досліджено нотаріально засвідчені пояснення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в яких зазначається, що останній з 08.10.1997 по 06.12.2001 працював на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро» та дійсно знайомий з позивачем, оскільки остання дійсно працювала в спірний період на вказаному підприємстві. Період своєї трудової діяльності з 08.10.1997 по 06.12.2001 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро» ОСОБА_2 підтверджує належним чином завіреною копією трудової книжки НОМЕР_2 , записи №25 та 26.
Судом також досліджено копію трудової книжки НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановлено, що останній працював на посаді головного інженера Дніпропетровського науково-виробничого підприємства «Дніпро» в період з 10.01.1994 (запис №13, наказ від 10.01.1994 №1-К) та звільнений з займаної посади за власним бажанням 10.03.1997 (запис №14, наказ від 10.03.1997 №15-К).
Своїми поясненнями ОСОБА_3 підтверджує, що ОСОБА_1 дійсно працювала на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро» з 25.04.1997 по 29.04.2002 на посаді начальника відділу нерухомості. Проте, суд критично ставиться до таких пояснень, оскільки період трудової діяльності ОСОБА_1 (з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро») та ОСОБА_3 (з 10.01.1994 по 10.03.1997 на тому ж підприємстві) є різними в часі.
Вирішуючи питання по суті позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» стаж необхідний для призначення пенсії у 2019 році складає 26 років.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон №1058).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення. Реалізація цього обов`язку здійснюється органами державної влади відповідно до їх повноважень.
Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).
Згідно пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до п.4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Пунктом 4 постанови КМУ від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Неточність зображення печатки на записах в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
В даному випадку, суд зазначає, що вказані записи в трудовій книжці зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку із чим нечіткість відбитку печатки підприємства з якого звільнено позивача не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу.
Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачем суду не надано, а тому, на думку суду, їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.
З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що спірний період роботи позивача з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро» мають бути зараховані до загального страхового стажу позивача.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність своїх дій щодо підстав незарахування спірного періоду роботи до страхового стажу ОСОБА_1 .
З урахуванням зазначеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 77, 139, 241-246, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 25.04.1997 по 29.04.2002 на Дніпропетровському науково-виробничому підприємстві «Дніпро».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2019 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська