Справа № 300/2445/19
Суддя: Грицюк П.П.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2020 р. справа № 300/2445/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Грицюка П.П.,

за участю секретаря судового засідання - Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Міністерства внутрішніх справ України до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання дій протиправними та скасування постанови від 22.11.2019, -

В С Т А Н О В И В:

Міністерство внутрішніх справ України (далі - позивач) звернулося в суд із позовною заявою до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та скасування постанови від 22.11.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2019 винесена з порушенням норм Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII, оскільки прийнята через 18 днів після фактичого виконання рішення. Вказав, що Міністерства внутрішніх справ України самостійно виконало рішення суду до відкриття виконавчого провадження, а постанова про стягнення виконавчого збору від 22.11.2019 винесена відповідачем в порушення ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.12.2019 позовну заяву залишено без руху (а.с. 18-20). Позивач усунув недоліки, тому 08.01.2019 відкрито провадження у даній адміністративній справі згідно із встановленими особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, відповідно до статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та призначено судовий розгляд справи на 17.01.2020 року о 10:00 год. (а.с. 1-2).

Пунктом 4 резолютивної частини вказаної ухвали зобов`язано відповідача надати в судове засідання суду, належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 60688087.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який направлено на адресу суду 16.01.2020 (а.с. 58-64). Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що 15.01.2020 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження згідно пункту 9 частини 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. При цьому, виконавчий збір не стягувався та в окреме провадження не виділявся. Зазначив, що виконавчі дії проведені у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження», просив в задоволенні позову відмовити.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, правом на подання клопотання про розгляд справи без їхньої участі не скористались.

Розглянувши та дослідивши в сукупності позовну заяву, відзив та письмові докази, наявні у матеріалах даної адміністративної справи, судом встановлено наступні обставини.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, вказаним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до вказаного Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частиною 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З аналізу вказаних норм слідує, що виконавчий збір не стягується у разі добровільного виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019 у справі № 300/649/19 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.12.1990 та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21 жовтня 2015 року, з прийняттям відповідного рішення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою від 17.09.2019 Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року залишено без змін.

На виконання даного рішення 04.11.2019 УМВС України в Івано-Франківській області складено Висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.06.2019, справа № 300/649/19 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Згідно даного висновку, відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 8).

Таким чином, суд констатує, що даний висновок підтверджує факт добровільного виконання позивачем рішення суду у справі № 300/649/19 до відкриття виконавчого провадження.

Так, 22.11.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60688087, з виконання виконавчого листа №300/649/19 від 22.10.2019.

Цього ж дня, 22.11.2019 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про стягнення виконавчого збору у сумі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати - 16692 грн (а.с. 10-11).

09.12.2019 Міністерство внутрішніх справ України направлено відповідачу заяву про закінчення виконавчого провадження.

15.01.2020 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа за №300/649/19 від 22.10.2019 (а.с 67-68).

Суд констатує, що в даній постанові державним виконавцем вказано, що до відділу надійшла заява МВС України від 09.12.2019 № 12/6/5616, якою повідомлено про виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття провадження, а саме 04.11.2019, та надано відповідні докази. Таким чином, рішення виконано боржником до відкриття виконавчого провадження. Пунктом 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

З вищенаведених досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що відповідачу на час винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору не було відомо про виконання позивачем рішення.

Таким чином, дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 22.11.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 16692 грн були правомірними.

Поряд з цим, суду не надано доказів щодо скасування відповідачем оскаржуваної постанови.

При цьому, як встановлено судом попередньо та не заперечується відповідачем, виконавчий збір відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" не стягується у разі виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи наведене, слід визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №60688087 від 22.11.2019 про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України виконавчого збору у сумі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати - 16692 гривні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог. Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 грн, що пропорційно становить 50 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору, згідно з квитанцією від 11.12.2019 за №2131 (а.с. 32).

Учасниками справи не подано до суду будь яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №60688087 від 22.11.2019 про стягнення з Міністерства внутрішніх справ України виконавчого збору у сумі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати - 16692 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Міністерство внутрішніх справ України сплачений судовий збір у розмірі 1921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Міністерство внутрішніх справ України (), вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601;

Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (), вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001 про визнання дій протиправними щодо винесення постанови від 22.11.2019.

Суддя /підпис/ Грицюк П.П.