Справа № 400/854/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

16 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/854/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Бойка А.В., суддів Федусика А.Г., Шевчук О.А., розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. по справі №400/854/19

позивач ОСОБА_1

відповідач Державна фіскальна служба України, Головне управління ДФС у Миколаївській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. задоволено частково позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів від 04.03.2019р. № 58-ос, від 05.03.2019р. № 88-о, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На зазначене судове рішення Головне управління ДФС у Миколаївській області 18.07.2019 року подало апеляційну скаргу, яку ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 року було залишено без руху через ненадання доказів сплати судового збору.

Вимоги зазначеної ухвали у встановлений судом строк апелянтом виконані не були, у зв`язку з чим подана апеляційна скарга ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.10.2019 року була повернута апелянту.

Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали про повернення апеляційної скарги отримано апелянтом 11.10.2019 року.

06.12.2019р. Головне управління ДФС у Миколаївській області повторно подало апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 25.06.2019 року, тобто з порушенням строку на апеляційне оскарження, встановленого ст.295 КАС України.

Апелянт заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, обгрунтоване тим, що податковим органом, у встановлений статтею 295 КАС України строк, вже реалізовувалося право на оскарження рішення суду першої інстанції, однак, у зв`язку з неможливістю виконання покладеного на апелянта процесуальним законом обов`язку щодо сплати судового збору, апеляційна скарга була повернена апелянту. Можливість контролюючого органу сплатити судовий збір у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір" виникла лише з моменту отримання фінансування відповідних видатків та можливості проведення відповідних платежів. Повторне звернення з апеляційною скаргою пояснюється фінансовою можливістю контролюючого органу (як установи, яка утримується виключно за рахунок Державного бюджету України та у відповідності до затвердженого кошторису та плану асигнувань за напрямами видатків), усунути недоліки попередньої скарги, сплативши суму судового збору у порядку та розмірі визначеному законодавством.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року визнано не поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 року, зазначені Головним управлінням ДФС у Миколаївській області в поданій ним апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції.

Суд дійшов висновку, що посилання апелянта в обгрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження на відсутність у суб`єкта владних повноважень відповідного бюджетного фінансування для сплати судового збору за подачу апеляційної скарги не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду на те, що вказані обставини є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальності за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

У зв`язку з цим, ухвалою від 19.12.2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишено без руху та надано апелянту десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції із зазначенням інших, документально підтверджених, поважних причин пропуску такого строку.

Апелянту роз`яснено наслідки невиконання вимоги ухвали від 19.12.2019 року, передбачені ч.4 ст.299 КАС України.

Згідно відомостей рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали від 19.12.2019 року ГУ ДФС у Миколаївській області отримало 02.01.2020 року.

15.01.2020 року до суду апеляційної інстанці від ГУ ДФС у Миколаївській області надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. як такого, що пропущений з поважних причин, а саме: неможливістю сплатити судовий збір у порядку та у розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір". Таким чином, подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження обгрунтоване неможливістю апелянта виконати покладений на нього процесуальним законом обов`язок щодо сплати судового збору.

Розглянувши подане клопотання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку про його необгрунтованість.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Креуз проти Польщі»).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Апелянт, як суб`єкт владних повноважень, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

При цьому, невиконання скаржником в повному обсязі вимог процесуального законодавства, що мало наслідком повернення первинної апеляційної скарги, не є підставою для поновлення пропущеного строку з наведених підстав.

Колегія суддів вважає, що попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою і в жодному разі не дають право державному органу у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у неї коштів, призначених для сплати судового збору, не звільняють державний орган від обов`язку своєчасної сплати судового збору.

Більше того, на неможливість сплати судового збору, як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження, Головне управління ДФС у Миколаївській області посилалося в поданій апеляційній скарзі. Однак, ухвалою колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019р. такі причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнано не поважними.

Також, колегія суддів звертає увагу, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору. Невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження є необґрунтованим, а підстави, вказані у ньому, є неповажними.

Довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №826/11503/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, підстав до поновлення пропущеного апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Оскільки протягом встановленого судом строку вимог ухвали від 19.12.2019р. апелянт не виконав, поважних причин пропуску строку на апеляційну оскарження не вказав та їх документального підтвердження не надав, тому підстав для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження не вбачається.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299, ст.ст. 321, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.06.2019р. по справі №400/854/19.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Бойко А.В.
Судді Федусик А.Г. Шевчук О.А.