Справа № 607/26314/19
Суддя: Вийванко О. М.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2020 Справа №607/26314/19

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Вийванко О.М.

при секретарі с/з Стрілкової М.С.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18 №431381 від 25 березня 2019 року.

Посилаючись на те, що 25.09.2019 року позивач копав в себе на городі картоплю, після чого на скутері рухаючись із швидкістю 5 км/год підвозив картоплю пороху села о. Василю Собчуку. З незрозумілих причин, його зупинили працівники поліції, сказали, що нібито він перебуває в стані алкогольного сп`яніння і не має документів на мотоцикл та не має права керувати ним. Позивач пояснював, що це є скутер, і він не підлягає реєстрації, так як ним він пересувається лише по дорогах місцевого значення, в мене є технічний талон і він не вживав алкоголю у зв`язку з тим, що йому заборонено його вживати по стану здоров`я. Інспектор не слухав його і після того почав щось писати, в той час йому стало погано і він впав на землю і нічого не пам`ятає, а дружина його забрала додому і аж та йому стало краще. Інспектор не пояснив йому порядок та строк оскарження постанови. Постанова, яка надійшла на його домашню адресу важко читабельна і він не може зрозуміти за що він має сплачувати штраф. Із зазначеною постановою не згідний оскільки вона винесена безпідставно, а тому вважає, що постанова підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з`явився з невідомої суду на те причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 431381, громадянин ОСОБА_1 25 вересня 2019 року о 13 год. 30 хв. керуючи мопедом марки «Suzuki Sepia», без номерного знаку в с. Товстолуг Тернопільського району водій керував незареєстрованим мопедом без номерного знаку, не був одітий в мотошолом, не мав при собі та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 30.1, п. 2.3(г), 2.1(а) ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

На підставі ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху.

Відповідно до п. 30.1 ПДР України, власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Згідно п. 2.3(г) ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів.

Відповідно до п. 2.1(а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно із ч. 5, 6 ст. 121 КУпАП Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У судовому засіданні з`ясовано, що при винесенні постанови від 25.09.2019 року інспектором не були повно з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема вказано, що позивач порушив п.п. 30.1, 2.3(г), 2.1(а) ПДР України та у графі 7 «До постанови додаються…» зазначено, що здійснювалась фото/відео фіксація, однак відповідачем не надано в підтвердження вчиненого правопорушення даного доказу. Інспектором у постанові вказано порушуваний п. 30.1 ПДР України, однак фабула постанови викладена щодо не встановленого номерного знаку, що підлягає іншому пункту Правил дорожнього руху України, а саме п. 30.2 ПДР України. Враховуючи дану обставину суд вважає, що відповідачем не вірно застосовано п. 30.1 ПДР України.

Враховуючи ту обставину, що відповідач у судове засідання не з`явився та не виконав покладеного на відповідача згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення; з урахуванням обставин, на які посилався позивач, а саме, що він не порушував вимог ПДР України, жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем правопорушення до постанови не долучено, суд дійшов висновку що, оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення ним вимог зазначених пунктів то суд не може винести рішення лише на обставинах викладених у оскаржуваній постанові.

Зазначена постанова досліджувалась судом на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо(неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Недоведеність відповідачем правомірності свого рішення, ненадання належних доказів обґрунтованості притягнення позивача до адміністративної відповідальності є підставою для висновку про протиправність постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Разом з тим будь яких доказів від відповідача, які б могли спростувати доводи позивача викладені у позовній заяві щодо відсутності події правопорушення, суду не надано.

Інші докази під час судового розгляду такі як відеофіксація, судом не здобуті. Відповідачем відзив на позовну заяву на адресу суду не надіслано.

Інспектором не було застосовано норму ч. 2 ст. 36 КУпАП, що говорить про накладення адміністративних стягнень при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, а саме: якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Суд зазначає, що законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість (тяготіє до кримінального), а тому з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Оскільки належних та допустимих доказів правомірності дій суб`єктом владних повноважень не надано, суд приходить до висновку щодо протиправності винесених постанов.

Зокрема, у фабулі постанови не викладено обставин, які б підтверджували факт вчинення позивачем даного правопорушення, що даний транспортний засіб рухався без номерного знаку, не вказано його характеристик, кому належить, не зясовано обставин, що помякшують відповідальність тощо.

Таким чином, суд вважає, що вимоги ст. 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови в частині притягнення до адміністративної відповідальності належним чином не виконані, оскільки не зясовано всіх обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи вищенаведені факти, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесені з порушенням вимог чинного законодавства, а тому постанову серії ДП18 №431381 від 25 вересня 2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП із накладенням штрафу слід скасувати, а справу направити на новий розгляд.

На підставі ст.55 Конституції України, ст. 9, ст.ст. 121, 126, п. 1 ст. 247, ст. 251, 258, 283, ст. 289, ч. 1 ст. 293 КУпАП, та керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 271, 286 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимісерії ДП18 №431381 від 25 вересня 2019 року - задовольнити.

Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №431381 від 25 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5, 6 ст. 121, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до Тернопільського відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Товстолуг, Тернопільський район, Тернопільська область.

Відповідач: Тернопільське відділення поліції Тернопільського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Степова, 45, м. Тернопіль.

Повний текст рішення суду складено та підписано 16 січня 2020 року.

Головуючий суддяО. М. Вийванко