Справа № 640/22255/19
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
11 січня 2020 року м. Київ № 640/22255/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Федорчука А.Б., розглянувши без виклику учасників справи клопотання про розгляд в порядку загального позовного провадження справи
за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доВійськової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 )
про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просив: Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошової компенсації відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 22 серпня 2018 року; Зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 22 серпня 2018 року ; Визнати протиправною бездіяльність Відповідача щодо невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.08.2018.; Зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 22.08.2018.; Зобов`язати Відповідача видати Позивачу довідку про розміри додаткових видів грошове забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення пенсії з урахуванням щомісячної індексації грошового забезпечення (для перерахунку призначеної пенсії)

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 листопада 2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі № 640/22255/19 та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

На адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідачем зазначено, що про існування порушеного права позивач повинен був дізнатися 22.08.2018, тобто в у день видання йому грошового атестата серії ЗУ №329557, а тому, з огляду на звернення позивачем до суду 13.11.2019 року та посилається на те, що ОСОБА_1 пропущений шестимісячний строк звернення до суду.

Вирішуючи по суті відповідне клопотання представника відповідача, суд виходить з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 11 листопада 2019 року позивач звернувся до Командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про здійснення нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення в період з 01.01.2016 року по 22.08.2018 року; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 по 2018 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 22 серпня 2018 року.

Суд відзначає, що нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

За ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно пп. 2 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Відповідно до абз. 3 п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

За таких обставин, на думку суду, сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (нижче - КАС України), для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом також враховується те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (в тексті Конвенція) гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

При цьому, як випливає з рішення Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, як свідчить позиція Європейського суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини суд дійшов висновку про необґрунтованість клопотання представника відповідача щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 240, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала, відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України, набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя А.Б. Федорчук