Справа № 826/2204/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року Справа № 826/2204/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Руденко В.В.,

представника відповідача Борозни М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сан Трейд» та Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Фірма «Сан Трейд»

до Головного управління Державної фіскальної служби

в м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сан Трейд» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.10.2017 №№ , .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 25.10.2017 № в частині нарахування позивачу податкових зобов`язань з ПДВ на суму 225048,00 грн. та штрафних санкцій на суму 56262,00 грн. і № в частині визначення розміру завищення від`ємного значення податку на додану вартість на суму 93863,00 грн. по взаємовідносинах ТОВ «Фірма «Сан Трейд» з контрагентами ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС» (), ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД» (), ПП «ТЕХНОБАЗІС» (), ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД» (), ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС» (), ТОВ «ДРАНТЕК» ().

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що операції позивача з ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС», ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД», ПП «ТЕХНОБАЗІС», ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД», ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС», ТОВ «ДРАНТЕК» підтверджуються відповідними первинними документами та є реальними, а їх здійснення відповідає звичайній господарській діяльності товариства.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що операції позивача з ТОВ «Фідо-строй груп» і ТОВ «Буд Корпорейшн» оформлені лише документально та є фіктивними, що підтверджується відповідними судовими вироками у відношенні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які без наміру здійснення господарської діяльності зареєстрували вказані товариства на своє ім`я.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій наполягає на тому, що він не може нести відповідальність за дії інших осіб, що вироками судів, на які посилався суд першої інстанції, не встановлено фіктивності операцій між позивачем і ТОВ «Фідо-строй груп», ТОВ «Буд Корпорейшн», що операції з цими контрагентами підтверджуються всіма необхідними первинними документами та є товарними.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позову прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати в цій частині і ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідачем також подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій він просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог та відмовити в позові в повному обсязі, наполягаючи на безтоварності операцій позивача з ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС», ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД», ПП «ТЕХНОБАЗІС», ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД», ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС», ТОВ «ДРАНТЕК», зазначаючи, що позивачем не було надано сертифікатів якості товарів, придбаних у таких контрагентів, та доказів їх перевезення, а також зазначаючи, що по одному з кримінальних проваджень, на які він посилався в суді першої інстанції судом постановлено вирок, що контрагенти позивача не мають трудових ресурсів та обладнання для вчинення спірних операцій.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.08.2019 та від 04.11.2019 відкрито апеляційне провадження, установлено строк для полання відзивів на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог - без змін, наголошуючи, що ним надані всі первинні документи, які підтверджують товарність спірних операцій та подальший рух придбаного ним товару.

На апеляцію позивача у строк, установленрий судом, відзив не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 та від 27.11.2019 витребувано додаткові докази та продовжено строк розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скаргю підлягають задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Обставини справи, устанволені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сан Трейд» () (далі - ТОВ «Фірма «Сан Трейд») є юридичною особою, перебуває на податковому обліку в Головному управлінні Державної фіскальної служби в м. Києві (далі - ГУ ДФС в м. Києві) та зареєстровано як платник податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Видом економічної діяльності ТОВ «Фірма «Сан Трейд», зокрема, є оптова торгівля меблями, килимами й освітлювальним приладдям (код КВЕД 46.47).

1. Між ТОВ «Фірма «Сан Трейд» (покупцем) і ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС» (постачальником) укладено договір поставки від 23.01.2017 № 2301, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити покупцю комплектуючі до світлотехнічних приладів (за договором - товар) у певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату за товар на умовах цього Договору. Асортимент товару, що поставляється, його комплектність, ціни, за якими він поставляється, обумовлюються сторонами в цьому Договорі, специфікації № 1, 2 (додаток № 1, 2 до цього Договору). Поставка товару здійснюється за адресою: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63. Постачальник здійснює поставку товару на склад постачальника на умовах DDP згідно Інкотермс в редакції 2010 року, згідно цього Договору, специфікації № 1 (додаток № 1, 2 до цього Договору).

Предметом договору є товар, а саме комплектуючі до світлотехнічних приладів.

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії додатків № 1-2 до договору поставки від 23.01.2017 № 2301, додаткової угоди від 24.01.2017 № 1 про зміну договору поставки від 23.01.2017 № 2301, видаткових накладних від 25.01.2017 № 130, від 26.01.2017 № 131, рахунків-фактур від 25.01.2017 № 130, від 26.01.2017 № 131, договору перевезення від 20.01.2017 № 2001, заявки від 26.01.2017 № 1 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, товарно-транспортної накладної від 26.01.2017 № 260117/2, акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 26.01.2017 № 101, платіжних доручень від 17.11.2017 № 593, від 06.02.2017 № 278, від 09.02.2017 № 284, від 24.02.2017 № 312, від 06.03.2017 № 322, виписок по особовому рахунку № 4.980 за 17.11.2017, 06.02.2017, 09.02.2017, 24.02.2017, 06.03.2017, податкових накладних від 25.01.2017 № 130, від 26.01.2017 № 131, квитанцій № 1, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631.

Також, стверджуючи про подвльший рух товару, придбаного у зазначеного постачальника, позивач надав суду видаткові накладні від 24.02.2017 № РнФМ-70016, від 20.04.2017 № РнФМ-70029, від 21.07.2017 № РнФМ-70057, договори поставки від 19.01.2017 № 190117, від 15.05.2017 № 150517, рахунки-фактури від 19.01.2017 № СфФМ-70026, виписки по особовому рахунку № 4.980 за 03.02.2017, 09.02.2017, 21.02.2017, 01.03.2017, 06.03.2017, 13.04.2017, 19.04.2017, 20.04.2017.

2. Між позивачем (покупець) і ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД» (постачальник) укладено договори поставки від 31.05.2017 № АБ106, від 05.06.2017 № АБ506, від 19.06.2017 № СТ16, відповідно до умов яких постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цих Договорах, передавати у власність покупцю освітлювальні прилади та комплектуючі до них (за договорами - товар) згідно специфікацій до даних Договорів, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цих Договорах, приймати та оплачувати його. Найменування, кількість, асортимент та ціна товару визначається у специфікаціях до даних Договорів, які є їх невід`ємними частинами. Поставка товару здійснюється за рахунок покупця.

Предметом договору є товар, а саме освітлювальні прилади та комплектуючі до них.

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії специфікацій № 1-2 до договору поставки від 31.05.2017 № АБ106, додаткової угоди від 01.06.2017 № 1 про зміну договору поставки від 31.05.2017 № АБ106, специфікацій № 1-2 до договору поставки від 05.06.2017 № АБ506, додаткової угоди від 06.06.2017 № 1 про зміну договору поставки від 05.06.2017 № АБ506, специфікації № 1 до договору поставки від 19.06.2017 № СТ16, додаткової угоди від 20.06.2017 № 1 про зміну договору поставки від 19.06.2017 № СТ16, видаткових накладних від 01.06.2017 № САТ89, від 06.06.2017 № САТ86, від 07.06.2017 № САТ90, від 12.06.2017 № САТ93, від 21.06.2017 № 547, рахунків-фактур від 01.06.2017 № САТ89, від 06.06.2017 № САТ86, від 07.06.2017 № САТ90, від 12.06.2017 № САТ93, від 21.06.2017 № 547, від 12.06.2017 № 111, товарно-транспортних накладних від 01.06.2017 № 010617/2, від 07.06.2017 № 070617/1, від 12.06.2017 № 120617/6, від 21.06.2017 № 210617/1, договорів-заявок від 30.05.2017 № С-252П, від 05.06.2017 № С-253П, від 20.06.2017 № С-254П, заявки від 12.06.2017 № 9 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.06.2017 № 252, від 07.06.2017 № 253, від 12.06.2017 № 111, від 21.06.2017 № 254, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631, платіжних доручень від 03.01.2018 № 627, від 22.06.2017 № 454-455, виписок по особовому рахунку № НОМЕР_1 за 03.01.2018, 22.06.2017, податкових накладних від 01.06.2017 № 89, від 06.06.2017 № 86, від 07.06.2017 № 90, від 12.06.2017 № 93, від 21.06.2017 № 547.

Також, стверджуючи про подальший рух товару, придбаного у зазначеного постачальника, шляхом його реалізації ТОВ «ГЕОС-УКБ», ТОВ «Інвестиційна компанія «УКРКАПІТАЛ», ТОВ «КИЇВ СТАНДАРТБУД», ТОВ «ТРЕЙДЛЕНД», позивач надав суду видаткові накладні від 03.07.2017 № РнФМ-70043, від 21.07.2017 № РнФМ-70056, від 16.06.2017 № РнФМ-70038, від 15.08.2017 № РнФМ-70065, договори поставки від 14.06.2017 № 100167, від 15.05.2017 № 150517, від 03.05.2017 № 030517, рахунки-фактури від 15.05.2017 № СфФМ-70194, від 25.05.2017 № СфФМ-70215, від 28.04.2017 № СфФМ-70125, виписки по особовому рахунку № 4.980 за 19.05.2017, за 23.05.2017, за 25.05.2017, за 26.05.2017, за 14.06.2017, 29.05.2017, 03.05.2017, 07.08.2017.

3. Між позивачем (покупець) та ПП «ТЕХНОБАЗІС» (постачальник) укладено договір поставки від 04.05.2017 № 04/05/1-17, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товари укількості, якості, асортименті, і за ціною, зазначеними у видаткових накладних, а також інших товаросупровідних документах, які є невід`ємною частиною цього Договору з моменту їх підписання повноважними представниками сторін. Поставка товару за даним Договором здійснюється на умовах міжнародних правил «Інкотермс», умови поставки можуть бути змінені за домовленістю сторін. Місце поставки, «склад Постачальника».

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії специфікацій від 04.05.2017 № 1, від 15.05.2017 № 2 до договору поставки від 04.05.2017 № 04/05/1-17, додаткової угоди від 04.05.2017 № 1 про зміну договору поставки від 04.05.2017 № 04/05/1-17, видаткових накладних від 04.05.2017 № 122, від 16.05.2017 № 141, товарно-транспортних накладних від 04.05.2017 № 040517/3, від 16.05.2017 № 160517/3, договорів-заявок від 28.04.2017 № С-250П, від 15.05.2017 № С-251П, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04.05.2017 № 250, від 16.05.2017 № 251, податкових накладних від 04.05.2017 № 43, від 16.05.2017 № 61, квитанцій № 1, платіжних доручень від 03.01.2018 № 627, від 16.06.2017 № 447, від 16.06.2017 № 446, виписок по особовому рахунку № 4.980 за 03.01.2018, 16.06.2017, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631.

Також, стверджуючи про подальший рух товару, придбаного у зазначеного постачальника, шляхом його реалізації ТОВ «ІНТЕР ФЛАТІНУМ», ТОВ «КИЇВ СТАНДАРТБУД», ТОВ «БП-4 КМБ-1», надав видаткові накладні від 31.05.2017 № РнФМ-70035, від 16.06.2017 № РнФМ-70038, від 08.06.2017 № РнФМ-70036, від 11.05.2017 № РнФМ-70030, довіреності від 31.05.2017 № 66, від 08.06.2017 № 309, договори поставки від 15.05.2017 № 150517, від 21.06.2016 № 21/06, від 22.03.2017 № 220317, рахунки-фактури від 12.04.2017 № СфФМ-70149, від 15.05.2017 № СфФМ-70193, від 15.05.2017 № СфФМ-70194, виписки по особовому рахунку № 4.980 за 15.05.2017, 19.05.2017, 23.05.2017, 25.05.2017, 26.05.2017, 14.06.2017.

4. Між позивачем (покупець) та ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД» (постачальник) укладений договір поставки від 12.06.2017 № СТ14, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність покупцю освітлювальні прилади (за договором - товар) згідно специфікацій до даного Договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати його. Найменування, кількість, асортимент та ціна товару визначається у специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємними частинами. Поставка товару здійснюється за рахунок покупця.

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії специфікації № 1 до договору поставки від 12.06.2017 № СТ14, додаткової угоди від 13.06.2017 № 1 про зміну договору поставки від 12.06.2017 № СТ14, видаткової накладної від 14.06.2017 № 12, рахунку-фактури від 14.06.2017 № 12, договору перевезення від 20.01.2017 № 2001, товарно-транспортної накладної від 14.06.2017 № 140617/3, заявки від 14.06.2017 № 10 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, акта здачі-прийняття (надання послуг) від 14.06.2017 № 112, платіжного доручення від 17.11.2017 № 593, виписки по особовому рахунку № 4.980 за 17.11.2017, рахунку-фактури від 14.06.2017 № 112, податкової накладної від 14.06.2017 № 12, квитанції № 1, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631.

Також, стверджуючи про подальший рух товару, придбаного у зазначеного постачальника, шляхом його поальшої реалізації ТОВ «ГЕОС-УКБ», ПАТ «КИЇВГАЗ», позивач надав видаткові накладні від 03.07.2017 № РнФМ-70043, від 01.08.2017 № РнФМ-70063, від 20.07.2017 № РнФМ-70054, довіреність від 28.07.2017 № 1606, договір поставки продукції від 26.12.2016 № 261216, рахунком-фактурою від 25.05.2017 № СфФМ-70215, виписку по особовому рахунку № 4.980 за 29.05.2017.

5. Між позивачем (покупець) і ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС» (постачальник) укладено договір поставки від 26.06.2017 № 1/478, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність покупцю освітлювальні прилади (за договором - товар) згідно специфікацій до даного Договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, прийняти та оплатити його. Найменування, кількість, асортимент та ціна товару визначається у специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємними частинами.

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії специфікації до договору від 26.06.2017 № 1/478, додаткової угоди від 27.06.2017 № 1 про зміну договору поставки від 26.06.2017 № 1/478, видаткової накладної від 27.06.2017 № 130, рахунку-фактури від 27.06.2017 № 130, товарно-транспортної накладної від 27.06.2017 № 270617/4, договору-заявки від 23.06.2017 № С-255П, акта здачі-прийняття (надання послуг) від 27.06.2017 № 255, платіжних доручень від 03.01.2018 № 627, від 04.07.2017 № 473, виписок по особовому рахунку № 4.980 за 03.01.2018, 04.07.2017, податкової накладної від 27.06.2017 № 130, квитанції № 1, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631.

Також, стверджуючи про подальший рух товару, придбаного у зазначеного постачальника, шляхом його поальшої реалізації ТОВ «КИЇВ СТАНДАРТБУД», позивач надав видаткову накладну від 19.07.2017 № РнФМ-70055, договір поставки від 22.06.2017 № 220617, рахунок-фактури від 17.05.2017 № СфФМ-70202, виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за 19.07.2017.

6. Між позивачем (покупець) і ТОВ «ДРАНТЕК» (постачальник) укладено договір поставки від 23.06.2017 № ДС176, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність покупцю освітлювальні прилади (за договором - товар) згідно специфікацій до даного Договору, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, приймати та оплачувати його. Найменування, кількість, асортимент та ціна товару визначається у специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємними частинами. Поставка товару здійснюється за рахунок покупця.

Предметом договору є товар, а саме освітлювальні прилади.

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії специфікації № 1 до договору від 23.06.2017 № ДС176, додаткової угоди від 26.06.2017 № 1 про зміну договору поставки від 23.06.2017 № ДС176, видаткової накладної від 26.06.2017 № 125, товарно-транспортної накладної від 27.06.2017 № 270617/4, договору-заявки від 23.06.2017 № С-255П, акта здачі-прийняття (надання послуг) від 27.06.2017 № 255, платіжних доручень від 03.01.2018 № 627, від 04.07.2017 № 472, виписок по особовому рахунку № 4.980 за 03.01.2018, 04.07.2017, податкової накладної від 26.06.2017 № 125, квитанції № 1, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631.

Також, стверджуючи про подальший рух товару, придбаного у зазначеного постачальника, шляхом його поальшої реалізації ТОВ «КИЇВ СТАНДАРТБУД», позивач надав видаткові накладні від 19.07.2017 № РнФМ-70055, від 21.07.2017 № РнФМ-70057, договір поставки від 22.06.2017 № 220617, рахунок-фактури від 17.05.2017 № СфФМ-70202, виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за 19.07.2017, 21.07.2017, 06.10.2017, 25.10.2017.

7. Між ТОВ «Фірма «Сан Трейд» (покупець) і ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» (постачальник) укладено договір поставки від 06.02.2017 № 0602, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити покупцю комплектуючі до світлотехнічних приладів (за договором - товар) у певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату за товар на умовах цього Договору. Асортимент товару, що поставляється, його комплектність, ціни, за якими він поставляється, обумовлюються сторонами в цьому Договорі, специфікації № 1, 2 (додаток № 1, 2 до цього Договору). Поставка товару здійснюється за адресою: вул. Новокостянтинівська, 1-В, м. Києва. Постачальник здійснює поставку товару на склад постачальника на умовах DDP згідно Інкотермс в редакції 2010 року, згідно цього Договору, специфікації № 1, 2 (додаток № 1, 2 до цього Договору).

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії додатків № 1-2 до договору поставки від 06.02.2017 № 0602, додаткової угоди від 06.02.2017 № 1 про зміну договору поставки від 06.02.2017 № 0602, видаткових накладних від 06.02.2017 № 3, від 09.02.2017 № 4, рахунків-фактур від 06.02.2017 № 3, від 09.02.2017 № 4, товарно-транспортних накладних від 06.02.2017 № 060217/1, від 09.02.2017 № 090217/3, заявок від 06.02.2017 № 2, від 09.02.2017 № 3 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 06.02.2017 № 102, від 09.02.2017 № 103, податкових накладних від 06.02.2017 № 3, від 09.02.2017 № 4, квитанцій № 1, договору від 07.06.2017 № 0706-17 про відступлення права вимоги, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631, платіжних доручень від 07.06.2017 № 427, від 07.06.2017 № 428, виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 за 07.06.2017.

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.04.2018 у справі № 757/13392/18-к ОСОБА_2 , який є засновником ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП», визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за частиною другою статті 2051 Кримінального кодексу України.

Вказаним судовим вироком, зокрема встановлено факт реєстрації зазначеною особою ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» без наміру здійснення господарської діяльності, за відсутності засобів для її ведення, з метою використання товариства для прикриття незаконної діяльності інших осіб.

8. Між ТОВ «Фірма «Сан Трейд» (покупець) і ТОВ «БУД КОРПОРЕЙШН» (постачальник) укладено договір поставки від 01.03.2017 № 0903, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором поставити покупцю комплектуючі до світлотехнічних приладів (за договором - товар), у певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а покупець зобов`язується прийняти та своєчасно здійснити оплату за товар на умовах цього Договору. Асортимент товару, що поставляється, його комплектність, ціни, за якими він поставляється, обумовлюються сторонами в цьому Договорі, специфікації № 1 (додаток № 1 до цього Договору). Поставка товару здійснюється за адресою: вул. Новокостянтинівська, 1-В, м. Києва. Постачальник здійснює поставку товару на склад постачальника на умовах DDP згідно Інкотермс в редакції 2010 року, згідно цього Договору, специфікації № 1 (додаток № 1 до цього Договору).

На підтвердження здійснення операцій за вказаним договором позивачем надано копії додатку № 1 до договору поставки від 01.03.2017 № 0903, додаткової угоди від 02.03.2017 № 1 про зміну договору поставки від 01.03.2017 № 0903, видаткової накладної від 02.03.2017 № 14, рахунку-фактури від 02.03.2017 № 14, заявки від 02.03.2017 № 4 на перевезення вантажу автомобільним транспортом, товарно-транспортної накладної від 02.03.2017 № 020317/1, акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 02.03.2017 № 104, договору перевезення від 20.01.2017 № 2001, платіжних доручень від 17.11.2017 № 593, від 09.03.2017 № 330, від 24.04.2017 № 380, від 25.04.2017 № 383, виписок по особовому рахунку № 4.980 за 17.11.2017, 09.03.2017, з 24.04.2017 по 25.04.2017, податкової накладної від 02.03.2017 № 14, договору від 21.04.2017 № 2104-17 про відступлення права вимоги, додаткової угоди від 21.04.2017 до договору № 2104-17 про відступлення права вимоги, оборотно-сальдової відомості по рахунку № 631.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2017 у справі № 761/32192/17 ОСОБА_1 , який є засновником ТОВ «БУД КОРПОРЕЙШН», визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України, призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Вказаним судовим вироком, зокрема встановлено факт реєстрації зазначеною особою ТОВ «БУД КОРПОРЕЙШН» без наміру здійснення господарської діяльності, за відсутності засобів для її ведення, з метою використання товариства для прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Відповідачем на підставі наказу від 18.09.2017 № 9310 проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства щодо правильності нарахування та сплати ПДВ та податку на прибуток по проведеним фінансово-господарським операціям з ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС» (), ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД» (), ТОВ «БУД КОРПОРЕЙШН» (), ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» (), ПП «ТЕХНОБАЗІС» (), ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД» (), ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС» (), ТОВ «ДРАНТЕК» () за період з 23.08.2013 по 23.08.2017, за результатами якої складено акт від 05.10.2017 № 151/26-15-14-07-02-10/38777334.

У вказаному акті перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), що призвело до:

1) заниження ПДВ в періоді, що перевірявся, на загальну суму 325346,00 грн., у тому числі по періодах: за січень 2017 року на суму 49857,00 грн., за лютий 2017 року на суму 6283,00 грн., за квітень 2017 року на суму 33907,00 грн., за травень 2017 року на суму 113468,00 грн., за червень 2017 року на суму 121831,00 грн.;

2) завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду р.24 (р.21) за червень 2017 року на суму 93863,00 грн.

За результатами розгляду заперечення на акт перевірки висновки щодо встановлених порушень Контролюючим органом залишено без змін.

25.10.2017 на підставі акта перевірки від 05.10.2017 № 151/26-15-14-07-02-10/38777334 ГУ ДФС у м. Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ в розмірі 406682,00 грн. (основний платіж - 325346,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 81336,00 грн.);

- № , яким позивачу визначено завищення від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 93863,00 грн.

За результатами оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень в адміністративному порядку рішенням ДФС України від 29.12.2017 № 32320/6/99-99-11-01-02-25 зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скарги - без задоволення.

Вважаючи такі податкове повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Податковим кодексом України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пп. 14.1.27, 14.1.36, 14.1.39, 14.1.156, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що витрати - це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, у порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44, п. 46.1 ст. 46 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Податкова декларація, розрахунок - це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках,визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання,чи документ, що свідчить про суми доходу,нарахованого (виплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок формування податкового кредиту з податку на додану вартість визначено статтею 198 Податкового кодексу України, згідно з якою право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/ послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України на час вчинення спірних операцій та видачі податкової накладної).

Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.

Відповідно до ст. 1, ч. 1, 2 ст. 9 Закону № 996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що правовою підставою для формування суб`єктом господарювання показників податкової звітності, які в наступному враховуються ним при обчисленні об`єкта оподаткування, є реальність здійснення господарських операцій, за якими ним були понесені такі витрати, що підтверджується відповідною первинною документацією.

Разом з тим, наявність оформлених первинних документів не можуть слугувати єдиним та беззаперечним доказом на підтвердження правомірності віднесення спірних сум до податкового кредиту у звітному періоді. Документи (у тому числі договори, накладні тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

При цьому, слід враховувати, що первинні документи, які стали підставою для формування показників податкової звітності підприємства, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого у взаємовідносинах з юридичною особою - позивачем у справі встановлена вироком суду, що набрав законної сили, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, оскільки статус фіктивного підприємства за наявності зазначених умов несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть при формальному підтвердженні її первинними документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.05.2018 у справі 826/11377/14, від 27.02.2018 у справі № 813/1974/17, від 28.11.2019 у справі № 120/4208/18-а та, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, є обов`язковими для врахування апеляційним судом при розгляді цієї справи.

1. Щодо показників податкової звітності позивача, сформованих за результатами операцій з ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД», ПП «ТЕХНОБАЗІС», ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД», ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС», ТОВ «ДРАНТЕК».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів звертає увагу на те, що операції позивача з вказаними контрагентами, а саме поставка товарів (освітлювальних приладів та комплектуючих до них) підтверджується відповідними первинними документами, характер таких операцій відповідає видам економічної діяльності підприємства, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, та економічну доцуільність здійснення таких операцій та ділому мету, а також подальший рух товару, придбаного ТОВ «Фірма «Сан Трейд» у зазначених контрагентів, шляхом його реалізації третім особам.

З огляду на це, висновки податкового органу щодо фіктивності таких операцій є необґрунтованими та спростовуються матеріалами цієї справи.

Доводи апелянта - відповідача у справі про те, що позивачем не було надано сертифікатів якості товарів, придбаних у вказаних контрагентів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі сертифікати не є первинними документами, що підтверджують показники податкової звітності платника, а тому їх відсутність, за даних обставин справи, не є доказом безтоварності відповідних операцій.

Щодо доводів податкового органу з приводу відсутності товарно-транспортних накладних по вищенаведеним операціям колегія суддів зазначає, що це не суперечить умовам вищенаведених договірних зобов`язань сторін, а навпаки вказує на формальний підхід контролюючого органу до з`ясування сутності і змісту підконтрольних операцій, на застосування поверхневого, необ`єктивного та невиваженого підходу під час перевірки, на підставі висновків якої позивачу нараховані спірні зобов`язання.

Крім того, ТТН не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно-матеріальних цінностей, а призначені для обліку їх руху, а тому обставини, на які посилається відповідач, не є достатньою та необхідною правовою підставою для невизнання реальності господарських операцій з поставки товару.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 816/166/15-а.

Твердження контролюючого органу про те, що вищевказані контрагенти позивача не мали трудових ресурсів та обладнання для вчинення спірних операцій, є необґрунтованими та засновуються на припущеннях, оскільки апелянтом - відповідачем у справі не доведено, зокрема, що такими контрагентами не залучалися треті особи для виконання відповідних зобов`язань перед позивачем.

Посилання апелянта - відповідача на те, що по ланцюгу постачання неможливо встановити походження товарів та їх постачання контрагентам позивача від інших осіб, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки статтею 61 Конституції України регламентовано принцип індивідуальної відповідальності і жодною нормою чинного законодавства не визначено прямої залежності між правомірністю формування платником податків показників його податкової звітності та діями його контрагента та/або відповідних посадових осіб і для формування показників податкової звітності необхідним є лише встановлення факту здійснення господарської операції та підтвердження її відповідними первинними бухгалтерськими документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 816/809/17, від 13.03.2018 у справі № 814/3520/13-а, а також є сталою у практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні по справі ««Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 (2009 рік, заява № 3991/03) Європейським судом зазначено, що платник податків не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо він не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену в п. 50 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

У рішеннях від 09 січня 2007 року у справі «Інтерсплав проти України», від 10 березня 2010 року у справі «Бізнес Супорт Центр проти Болгарії» ЄСПЛ наголосив, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Надаючи оцінку доводам обох сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання протиправності нарахування позивачу податкових зобов`язань та штрафних санкцій по взаємовідносинах з контрагентами ТОВ «САММІТ-АГРО-ТРЕЙД», ПП «ТЕХНОБАЗІС», ТОВ «МІЛТОН ТРЕЙД», ТОВ «ТРЕЙД ПРОГРЕС», ТОВ «ДРАНТЕК».

2. Щодо показників податкової звітності позивача, сформованих за результатами операцій з ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС», ТОВ «Фідо-строй груп» і ТОВ «Буд Корпорейшн».

Перевіряючи доводи апеляційної скарги відповідача та усуваючи неповноту з`ясування судом першої інстанції обставин цієї справи, колегія суддів встановила, що вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.08.2018 у справі № 755/9751/18, який набрав законної сили 27.09.2018, затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000029 від 15.05.2017 /т. 4 а.с. 171-172/.

При цьому, зазначеним вироком суду, зокрема встановленго факт реєстрації у січні 2017 року ОСОБА_3 ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС» без наміру здійснення господарської діяльності, за відсутності засобів для її ведення, з метою використання товариства для прикриття незаконної діяльності інших осіб.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що як було встановлено судом першої інстанції, судовими вироками від 20.04.2018 у справі № 757/13392/18-к та від 28.11.2017 у справі № 761/32192/17, що набрали законної сили, встановлено факт реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ТОВ «ФІДО-СТРОЙ ГРУП» і ТОВ «Буд Корпорейшн» без наміру здійснення господарської діяльності, за відсутності засобів для її ведення, з метою використання вказаних товариств для прикриття незаконної діяльності інших осіб /т. 4 а.с. 175-177, 180-182/.

Обставини, установлені вказаними вироками охоплюють періоди, за які позивачем задокументовано операції з ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС», ТОВ «Фідо-строй груп» і ТОВ «Буд Корпорейшн».

Таким чином, первинні документи, які стали підставою для формування показників відповідної податкової звітності позивача, виписані контрагентами, фіктивність господарської діяльності яких встановлена вироками суду, що набрали законної сили, а отже такі документи не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт реалізації товарів.

Доводи апелянта позивача про те, що він не може нести відповідальність за дії інших осіб, що вироками судів, на які посилався суд першої інстанції, не встановлено фіктивності операцій між позивачем і ТОВ «Фідо-строй груп», ТОВ «Буд Корпорейшн», що операції з цими контрагентами підтверджуються всіма необхідними первинними документами та є товарними, апеляціний суд вважає необґрунтованими з підстав, наведених вище.

Крім того, колегія суддів зазначає, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок викоадено в постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №120/4208/18-а.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині щодо правомірності нарахування позивачу оскаржуваних ним податкових зобов`язань по операціям з ТОВ «Фідо-строй груп», ТОВ «Буд Корпорейшн».

Разом з тим, визнаючи товарними операції позивача з ТОВ «ПЕРШИЙ БУДІВЕЛЬНИЙ МЕГАПОЛІС», суд першої інстанції неповно встановив обставини цієї справи, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині.

Крім того, судом першої інстанції було неправильно встановлено складові оскаржуваних позивачем у цій справі податкових повідомлень-рішень в частині сум зобов`язань, нарахованих по взаємовідносинам позивача з відповідними контрагентами, та неправильно встановлено обсяг позовних вимог, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів встановила, що ППР від 25.10.2017 № , яким позивачу визначено завищення від`ємного значення суми ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 93863,00 грн., стосується його правовідносин лише з ТОВ «Самміт-агро-трейд», товарність операцій по яких підтверджена в повному обсязі. Тому, зазначене ППР є протиправним та підлягає скасуванню повністю.

Водночас, ППР від 25.10.2017 № , яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з ПДВ в розмірі 406682,00 грн. (основний платіж - 325346,00 грн., штрафна (фінансова) санкція - 81336,00 грн.), стосується його операцій з ТОВ «Самміт-агро-трейд», ТОВ «Дрантек», ТОВ «Трейд Прогрес», ТОВ «Мілтон Трейд», ПП «Технобазіс», ТОВ «Буд корпорейшн», ТОВ «Фідо-строй груп», ТОВ «Перший будівельний мегаполіс». Як встановлено вище, підтверджено лише товарність операцій позивача з ТОВ «Самміт-агро-трейд», ТОВ «Дрантек», ТОВ «Трейд Прогрес», ТОВ «Мілтон Трейд», ПП «Технобазіс». Тому, зазначене ППР підлгяає скасуванню лише в частині визначення позивачу зобов`язань та нарахування штрафних санкцій по вказаним контрагентам, що складає: 158 266,00 грн. - за основним зобов`язанням та 39 566,00 грн. - за штрафними санкціями.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано норми матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, апеляційні скарги ТОВ «Фірма «Сан Трейд» та Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягають задоволенню частково, рішення суду першої інстанції - скасуванню, позовні вимоги - задоволенню частково.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судова колегія встановила, що відповідно до платіжного доручення від 30.01.2018 № 672 позивачем в цій справі було сплачено судовий збір у розмірі 7508,18 грн. за подання позовної заяви та відповідно до платіжного доручення від 11.07.2019 № 1268: 2882,00 грн. - за подання апеляційної скарги, що відповідає ставкам судового збору, регламентованим Законом України «Про судовий збір».

Отже, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог (58,28% від заявлених позовних вимог), на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у у м. Києві підлягають стягненню судові витрати в розмірі 6055,40 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сан Трейд» та Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 25 червня 2019 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від від 25.10.2017 № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від від 25.10.2017 № , прийняте Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві, в частині донарахування товариству з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сан Трейд» податкових зобов`язань у розмірі 158 266,00 (сто п`ятдесят вісім тисяч двісті шістдесят шість) грн. та штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 39 566,00 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Сан Трейд» (04080 м. Київ, вул. Фрунзе, 82, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (код ЄДРПОУ 1291502) судові витрати в розмірі 6055,40 (шість тисяч п`ятдесят п`ять гривень та сорок копійок) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 16 січня 2020 року.

Головуючий суддя:

Судді: