Справа № 0640/4691/18
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Житомир справа № 0640/4691/18

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про стягнення 74038,00 грн,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь:

- 20253 грн за вимушений прогул при невиконанні рішення суду про поновлення на роботі;

- 51624 грн за порушення строку у проведенні розрахунку при звільненні;

- 2161 грн на відшкодування завданої йому шкоди незаконним утримання з коштів за компенсацію за невикористані відпустки при звільненні з роботи в липні 2015 року;

- 100000 грн на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує, що до 19.06.2016 відповідач відмовлявся виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі, хоч позивач кожного дня приходив на роботу; з вини відповідача позивач фактично перебував у вимушеному прогулі в період з 11.07.2015 по 18.09.2016 включно, але відповідач відмовився від оплати за вимушений прогул в період з 01.07.2016 по 18.09.2016; станом на день звільнення 20.09.2016 відповідач мав перед позивачем заборгованість по оплаті за час вимушеного прогулу 17564 грн., а тому, відповідно до статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі- КЗпП України ), йому відповідач повинен сплатити середній заробіток за порушення строку у проведені розрахунку при звільненні; відповідач незаконно 10.07.2015 відрахував 2161 грн. з нарахованої йому компенсації за невикористані відпустки в день звільнення позивача з роботи. Відповідач, провівши оплату за вимушений прогул з 11.07.2015 по 30.06.2016 не сплатив жодної копійки єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Вищевказаними протиправними діями відповідача позивачу завдано значної моральної шкоди.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29.11.2018, яка набрала законної сили 24 квітня 2019 року, позов в частині стягнення 100000 грн моральної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року позовні вимоги було задоволено частково: стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 по 18.09.2016 включно в сумі 8935,85 грн; в частині позовних вимог про стягнення 65102,15 грн відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.08.2019 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду справу прийнято до загального позовного провадження.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд перейшов у письмове провадження по цій справі.

Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області направлено до суду відзив, у відповідності до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що з метою виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року наказом № 178/0/50-16 позивача поновлено на роботі з 11 липня 2015 року та виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 липня 2015 року по 30 червня 2016 року у розмірі 39 642,68 грн. Підстав для виплати коштів до 19 вересня 2016 року не було, оскільки позивач в журналі реєстрації часу приходу працівників на роботу і часу закінчення роботи не розписувався. Заборгованість за вимушений прогул в розмірі 71877,72 грн нічим не підтверджена та будується на припущеннях. Твердження позивача, що листом Управління Держпраці у Житомирської області від 29.09.2016 № 4041 підтверджено незаконне відрахування 2161,00 грн 10.07.2015 є необґрунтованим, оскільки на виконання припису Управління Держпраці у Житомирської області від 16.08.2016 № 06-03-034/0573-0209 про усунення порушень вимог законодавства відносно ОСОБА_1 останньому було нараховано 2161 грн, з яких утримано 18% прибуткового збору та 1,5% військового збору та 29.08.2016 повернуто 1739,60 грн. Надбавка за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи згідно ЗУ № 76, наказів № 10 та 43 та постанови Кабінету Міністрів України від 09 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" (із змінами) була скасована всім працівникам, в тому числі і позивачу.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

При прийнятті рішення у цій справі суд також враховує, що у постанові від 06.08.2019 КАС ВС зазначив, що не погоджується з розрахунком обчислення середньої заробітної плати. Суд першої інстанції не врахував, а суд апеляційної інстанції не надав оцінку доводам апеляційної скарги щодо факту збільшення посадового окладу позивача

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію КАС ВС, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що Наказом Головного управління Держземагенства у Житомирській області № 83-к від 10 липня 2015 року позивача було звільнено з посади начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення ГУ Держземагенства у Житомирській області відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України. Вказаний наказ позивач оскаржив до суду.

Постановами Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 та Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2016 по справі № 806/3018/15 визнано протиправним наказ Головного управління Держземагенства у Житомирській області № 83-к від 10.07.2015 "Про звільнення ОСОБА_1 " Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення у Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській областіз 11 липня 2015 року. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11.07.2015 по 30.06.2016 включно в сумі 39 642,68 грн.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 19.09.2016 № 178/0/50-1к від 19.09.2016, відповідно до постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 30.03.2016 № 806/3018/15, ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу землеустрою, моніторингу та охорони земель з 11.07.2015 та фактично допущено до виконання обов`язків начальника відділу землеустрою, моніторингу та охорони земель з 19.09.2016.

Позивач був звільнений з посади начальника відділу землеустрою, моніторингу та охорони земель 20.09.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 20.09.2016 3 182/0/50-16 (т.1 а.с.24).

Вважаючи, що відповідачем було допущено затримку виконання рішення про його поновлення на роботі, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд застосовує наступні норми законодавства.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Кодекс законів про працю України (далі - КЗпП України) регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В частині шостій статті 235 КЗпП України зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною третьою статті 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За статтею статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Порядок обчислення середнього заробітку для визначення оплати вимушеного прогулу визначений у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

У відповідності до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час. У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому, враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.

У пункті 34 цієї постанови зазначено, що стосовно до правил статті 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не зважаючи на рішення суду про його поновлення на посаді посаді начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення у Головному управлінні Держгеокадастру у Житомирській області з 11.05.2016, поновив його на посаді начальника відділу землеустрою, моніторингу та охорони земель з 19.09.2016 (водночас до 18.09.2016 з 11.07.2015 позивач поновлений на посаді начальника відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення згідно постанови суду від 30.03.2016 № 806/3018/15), що свою чергу свідчить про затримку відповідачем виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника та зумовлює виникнення у позивача права на отримання середнього заробітку за час затримки в силу приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України.

Оскільки затримка виконання відповідачем судових рішень по справі № 806/3018/15 щодо поновлення ОСОБА_1 на роботі мала місце в період з 01.07.2016 по 18.09.2016 включно, вимушений прогул позивача за цей час складає 55 робочих днів.

В судовому засіданні було оглянуто матеріали справи №806/3018/15 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання незаконним наказу від 10 липня 2015 року №83-к, поновлення на роботі, зобов`язання сплатити 4839,23 грн втраченого заробітку в зв`язку з вимушеним прогулом.

Згідно довідки про середню заробітну плату від 20.07.2015 № 19, наявної в матеріалах справи №806/3018/15 (т.1 а.с.13 справи №806/3018/15), заробітна плата ОСОБА_1 за 2 місяця перед його звільненням (травень та червень 2015 року) склала 8334,70 грн (4663,12 грн + 3671,58 грн).

У листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 30.06.2016 №9-6-0.7-6749/2-16 зазначено про те, що заробітна плата ОСОБА_1 за червень 2015 року була зменшена на 2161 грн, оскільки позивачу неправомірно нараховано 2161 грн компенсації за невикористані відпустки. Перерахунок по заробітній платі був здійснений згідно розрахунково-платіжної відомості у липні 2015 року. Відтак довідку про середню заробітну плату від 20.07.2015 № 19 для розгляду справи не брати до уваги (т.3 а.с.154 справи №806/3018/15).

Суд зауважує, що на виконання припису Управління Держпраці у Житомирської області від 16.08.2016 № 06-03-034/0573-0209 про усунення порушень вимог законодавства відносно ОСОБА_1 (а.с.70-72) останньому було нараховано 2161 грн, з яких утримано 18% прибуткового збору та 1,5% військового збору та 29.08.2016 повернуто 1739,60 грн, проти чого представник позивача не заперечує. Тобто позивачу нараховано (повернуто, за вирахуванням податків) 2161 грн, що належала до виплати у липні 2015 року, але нарахована за червень 2015 року, які відповідач просить не брати до уваги у листі

За таких обставин, суд виходить із того, що середня заробітна плата за час затримки виконання рішення суду підлягає розрахунку, виходячи із сум, зазначених в довідці від 20.07.2015 № 19.

У відповідності до приписів норм Постанови № 100, середньоденна заробітна плата, обчислена з виплат, отриманих за попередні два місяці роботи перед звільненням ОСОБА_1 , складала 219, 33 грн ((8334,70 грн/38 роб.днів).

Як вбачається із копії штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на 2016 рік, затвердженого 10.03.2016, посадовий оклад начальника управління (відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення) складає 1894 грн (т.3 а.с.147 справи №806/3018/15).

Згідно копії штатного розпису Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на 2016 рік, затвердженого 30.05.2016, посадовий оклад начальника управління (відділу розпорядження землями сільськогосподарського призначення) вже складав 4997 грн (т.1 а.с. 26).

Відповідно до пункту 10 Порядку №100, зокрема, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV Порядку №100 визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Тобто коригуванню підлягає тільки середній заробіток у частині днів після підвищення посадового окладу. Коефіцієнт підвищення розраховується шляхом ділення окладу, встановленого після підвищення на оклад до підвищення.

Отже, для визначення коефіцієнту підвищення необхідно підвищений оклад розділити на посадовий оклад до підвищення, а саме 4997 грн : 1894 грн = 2,64 (коефіцієнт підвищення). З урахуванням відкоригованої заробітної плати в розрахунковому періоді з 01.07.2016 по 18.09.2016, середньоденний заробіток становить 579,03 грн (середньоденний заробіток до підвищення 219, 33 грн х 2,64).

Враховуючи, що відкореговане середньоденне грошове забезпечення позивача склало 579,03 грн, грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, у зв`язку з невиконанням судового рішення позивача за період з 01.07.2016 року включно по 18.09.2016 року складає 31846,65 грн (55 робочих днів).

Щодо вимоги про стягнення 51624 грн за порушення строку у проведені розрахунку при звільненні, то суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Відповідно до приписів частини першої статті 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Позивач був звільнений з посади начальника відділу землеустрою, моніторингу та охорони земель 20.09.2016 наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 20.09.2016 3 182/0/50-16 (а.с.24).

Позивач вважає, що відповідач повинен сплатити йому, відповідно до статей 116, 117 КЗпП середній заробіток за порушення строку у проведені розрахунку при звільненні, які полягають у несплаті при звільненні 20.09.2016 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Суд вважає, що така вимога суперечить законодавству, оскільки, відповідно до приписів статей 235, 236 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул здійснюється за рішенням суду за наслідками розгляду трудового спору, обов`язок роботодавця самостійно нараховувати та виплачувати за вимушений прогул середній заробіток нічим не передбачений, а тому вини відповідача в несплаті позивачу при звільненні середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі немає. Отже вимога про стягнення 51624 грн за порушення строку у проведенні розрахунку при звільненні задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про стягнення 2161 грн на відшкодування завданої позивачу шкоди незаконним утримання з коштів за компенсацію за невикористані відпустки при звільненні з роботи в липні 2015 року.

Суд звертає увагу, що дану вимогу позивач обґрунтовує, посилаючись на лист ГУ Держпраці у Житомирській області від 29.09.2016 № 4041 (т.1 а.с.27-28), який "свідчить, що відповідач незаконно 10.07.2015 року відрахував 2161 грн. з нарахованої ... компенсації за невикористані відпустки в день незаконного звільнення ... з роботи" (т.1 а.с.41).

На виконання припису Управління Держпраці у Житомирської області від 16.08.2016 № 06-03-034/0573-0209 про усунення порушень вимог законодавства відносно ОСОБА_1 (т.1 а.с.70-72) останньому було нараховано 2161 грн, з яких утримано 18% прибуткового збору та 1,5% військового збору та 29.08.2016 повернуто 1739,60 грн, проти чого представник позивача не заперечує, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача 2161 грн.

Враховуючи наведене, а також позицію КАС ВС, суд задовольняє позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 по 18.09.2016 включно в сумі 31846,65 грн, а в частині позовних вимог про стягнення 51624 грн та 2161 грн відмовляє.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код 39765513), - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.07.2016 по 18.09.2016 включно в сумі 31846,65 грн.

В частині позовних вимог про стягнення 53785 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова