Справа № 140/3491/19
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року 11:56 ЛуцькСправа № 140/3491/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Смокович В.І.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко І.П.,

представника позивача Кушнірука А.В.,

представника відповідача Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом Приватного підприємства Лєтранс до Державної податкової служби України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Лєтранс (далі ПП Лєтранс) звернулось із позовом до Державної фіскальної служби України про зобов`язання відновити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ на підставі зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 97 від 12 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 98 від 12 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 99 від 13 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 100 від 13 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 101 від 14 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 102 від 14 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 103 від 15 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 104 від 15 грудня 2017 року на загальну суму 333 333 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року у справі № 803/803/18 задоволено позов ПП Лєтранс, визнано протиправними та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29 січня 2018 року № 574181/36407516, №574058/36407516, № 574059/36407516, №574181/36407516, №574182/36407516, №574183/36407516, №574184/36407516, №7516; зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №97 від 12 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №98 від 12 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №99 від 13 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №100 від 13 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №101 від 14 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №102 від 14 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №103 від 15 грудня 2017 року, розрахунок коригування кількісних і вартісних показників №104 від 15 грудня 2017 року. Вказане рішення було виконане в частині реєстрації податкових розрахунків. Однак податок на додану вартість в сумі 333 333 грн 36 коп. по вказаних розрахунках не був відновлений на електронному рахунку СЕА ПДВ.

ПП «Лєтранс» 18 червня 2019 року звернулось до ДФС України із вимогою про належне виконання судового рішення. Однак, листом від 14 серпня 2019 року № 39104/6/99-99.1101.03-15 відповідач фактично відмовив позивачу та запропонував зареєструвати розрахунки не днем набрання законної сили рішенням суду (тобто декларація за травень 2019 року), а днем зупинення їх реєстрації (29 грудня 2017 року). Станом на день звернення ліміт в СЕА ПДВ на суму 333 333 грн підприємству не доступний. Тобто, платник податків не може зменшити суму податкових зобов`язань ПДВ на 333 333 грн; позивач не може реалізувати своє право на законне адміністрування та облік податків.

На переконання позивача, податковий орган такими діями порушує положення пункту 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року, яким визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію, яких зупинено, реєструється у день, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію ПК/РК в реєстрі. Тобто, реєстрація розрахунків 29 грудня 2017 року є протиправним, оскільки судове рішення про зобов`язання здійснити таку реєстрацію набрало законної сили у 2019 році.

Керуючись наведеним, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

У відзиві від 24 грудня 2019 року відповідач із позовними вимогами не погодився, просить відмовити у їх задоволенні (арк. спр. 26-27). Зазначив, що ДФС України 24 травня 2019 року виконано рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №803/803/18, зареєстровано в ЄРПН подані ПП «Лєтранс» розрахунки коригування кількісних і вартісних показників №97 від 12 грудня 2017 року до податкової накладної №22 від 20 жовтня 2017 року, №98 від 12 грудня 2017 року до податкової накладної №26 від 20 жовтня 2017 року, №99 від 13 грудня 2017 року, до податкової накладної №28 від 24 жовтня 2017 року, №100 від 13 грудня 2017 року до податкової накладної №32 від 25 жовтня 2017 року, №101 від 14 грудня 2017 року до податкової накладної №37 від 26 жовтня 2017 року, №102 від 14 грудня 2017 року до податкової накладної №38 від 27 жовтня 2017 року, №103 від 15 грудня 2017 року до податкової накладної №41 від 30 жовтня 2017 року, №104 від 15 грудня 2017 року до податкової накладної №42 від 31 жовтня 2017 року датою подання для реєстрації 29 грудня 2017 року.

Разом з тим, ПП «Лєтранс» зазначені розрахунки коригування включено в податкову декларацію за травень 2019 року, що призвело до розрахунку показника «перевищення» в системі електронного адміністрування ПДВ на суму 333 333 грн за грудень 2017 року, оскільки ПП «Лєтранс» зазначені розрахунки коригування необхідно було включити в уточнюючи показник податкової декларації за грудень 2017 року.

Керуючись вимогами Податкового кодексу України (далі ПК України), Порядку електронного адміністрування ПДВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 (далі Порядок № 569), відповідач вважає, що платник податку може зменшити податкові зобов`язання на суму ПДВ, зазначену у розрахунку коригування до податкової накладної, реєстрацію якого у ЄРПН зупинено, лише після припинення процедури такого зупинення: у разі своєчасної реєстрації в ЄРПН такого розрахунку коригування - у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, якого його складено; у разі несвоєчасної реєстрації в ЄРПН такого розрахунку коригування - у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, в якому його зареєстровано в ЄРПН. Оскільки ПП «Лєтранс» розрахунки коригування, які виписані та подані на реєстрацію в ЄРПН у грудні 2017 року, включено в податкову декларацію за травень 2019 року, тому це призвело до розрахунку показника «перевищення» у системі електронного адміністрування ПДВ на суму 333 333 грн за грудень 2017 року.

Керуючись наведеним, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 1). Судове засідання, призначене на 26 грудня 2019 року, відкладене на 15 січня 2020 року (арк. спр. 35-36).

Ухвалою від 26 грудня 2019 року замінено відповідача Державну фіскальну службу України її правонаступником Державною податковою службою України (арк. спр. 37-38).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Приватне підприємство «Лєтранс» подало до ДФС України розрахунки коригування кількісних і вартісних показників № 97 від 12 грудня 2017 року до податкової накладної №22 від 20 жовтня 2017 року, №98 від 12 грудня 2017 року до податкової накладної №26 від 20 жовтня 2017 року, № 99 від 13 грудня 2017 року до податкової накладної №28 від 24 жовтня 2017 року, №100 від 13 грудня 2017 року до податкової накладної №32 від 25 жовтня 2017 року, №101 від 14 грудня 2017 року до податкової накладної №37 від 26 грудня 2017 року, №102 від 14 грудня 2017 року до податкової накладної №38 від 27 жовтня 2017 року, №103 від 15 грудня 2017 року до податкової накладної №41 від 30 жовтня 2017 року, №104 від 15 грудня 2017 року до податкової накладної №42 від 31 жовтня 2017 року, виписані на зменшення податкових зобов`язань по TзOB «НВО «ПРОМПРОВАДЖЕННЯ» на загальну суму ПДВ «мінус» - 333 333 грн 36 коп. та відправлено на реєстрацію до ЄРПН 29 грудня 2017 року.

Вказані розрахунки коригування були зупинені відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки вони відповідали критеріям оцінки ступеням ризику, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеням ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПНУРК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року №567 та запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН відповідно до пункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13 червня 2017 року №567.

У зв`язку із ненаданням платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування Комісія ДФС України прийняла рішення № 274181/36407516, №574058/36407516, №574059/36407516, №574181/36407516, №574182/36407516, №574183/36407516, №574184/36407516, №574160/36407516 від 29 січня 2018 року про відмову у реєстрації в ЄРПН розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 12 грудня 2017 року № 97, №98, від 13 грудня 2017 року № 99, № 100, від 14 грудня 2017 року № 101, №102, від 15 грудня 2017 року № 103, 104.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 червня 2018 року у справі № 803/803/18 задоволено позов ПП Лєтранс, визнано протиправними та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 29 січня 2018 року № 574181/36407516, №574058/36407516, № 574059/36407516, №574181/36407516, №574182/36407516, №574183/36407516, №574184/36407516, №7516; зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 12 грудня 2017 року № 97, №98, від 13 грудня 2017 року № 99, № 100, від 14 грудня 2017 року № 101, №102, від 15 грудня 2017 року № 103, 104 (арк. спр. 8-12).

На виконання вказаного судового рішення, ДФС України 24 травня 2019 року зареєструвала в ЄРПН подані ПП «Лєтранс» розрахунки коригування кількісних і вартісних показників від 12 грудня 2017 року № 97, №98, від 13 грудня 2017 року № 99, № 100, від 14 грудня 2017 року № 101, №102, від 15 грудня 2017 року № 103, 104 датою подання для реєстрації 29 грудня 2017 року.

ПП «Лєтранс» 18 червня 2019 року звернулось до ДФС України із заявою про відновлення реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ у сумі 333 333 грн 36 коп. (арк. спр. 13).

Листом від 14 серпня 2019 року № 39104/6/99-99.1101.03-15 відповідач відмовив підприємству у відновленні реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ у сумі 333 333 грн 36 коп., який був сформований на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 12 грудня 2017 року № 97, №98, від 13 грудня 2017 року № 99, № 100, від 14 грудня 2017 року № 101, №102, від 15 грудня 2017 року № 103, 104. (арк. спр. 14-15).

Мотивами для такої відмови стало те, що сума податку, на яку платник податку має право зареєструвати ПН/РК в ЄРПН, обчислюється автоматично за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України. Система працює виключно в автоматичному режимі та на підставі алгоритмів, розроблених відповідно до статті 200-1 Кодексу та Порядку № 569, і не допускає ручного втручання в її роботу. Відповідно до абзацу 8 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що з метою отримання продавцем зареєстрованого в ЄРПН розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в ЄРПН покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до ЄРПН, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в ЄРПН та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрований в ЄРПН та отриманими продавцем. Отже, платник податку може зменшити податкові зобов`язання на суму ПДВ, зазначену у розрахунку коригування до податкової накладної, реєстрацію якого у ЄРПН зупинено, лише після припинення процедури такого зупинення: у разі своєчасної реєстрації в ЄРПН такого розрахунку коригування - у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, якого його складено; у разі несвоєчасної реєстрації в ЄРПН такого розрахунку коригування - у податковій декларації з ПДВ того звітного (податкового) періоду, в якому його зареєстровано в ЄРПН. За даними інформаційних систем ДФС, рішення суду виконане 24 травня 2019 року: розрахунки коригування зареєстровані датою їх подання - 29 грудня 2017 року. А включення ПП «Лєтранс» зазначених розрахунків коригування у декларацію за травень 2019 року призвело до автоматичного розрахунку показника «перевищення» на 333 333 грн за грудень 2017 року.

Позивач, непогоджуючись із такими висновками контролюючого органу звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Правові основи функціонування системи електронного адміністрування ПДВ регулюються статтею 200-1 розділу V ПК України і пунктами 33, 34 і 34-1 підрозділу 2 розділу XX ПК України та регламентуються Порядком електронного адміністрування ПДВ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником1 податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/ послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Згідно із статтею 192.1 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до статті 200-1 ПК України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 200-1.2 статті 200-1 ПК України платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.

Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних (далі - розрахунки коригування) у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначений Порядком електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі - Порядок №569).

Згідно з пунктом 4 Порядку №569 рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/ або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Пунктом 9 Порядку №569 передбачено, що платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі на суму податку (У Накл), обчислену за такою формулою: УНакл=УНаклОтр+УМитн+УПопРах+УОвердрафтУНаклВидУВідшкодУПеревищ, де УНаклОтр - загальна сума податку за отриманими платником податку податковими накладними та розрахунками коригування, зареєстрованими в Реєстрі, яка визначається на підставі даних таких податкових накладних, складених за операціями, дата виникнення податкових зобов`язань за якими припадає на податковий період починаючи з 1 липня 2015 року, а також розрахунків коригування, складених починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстрованих в Реєстрі, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку; УМитн- загальна сума податку, сплаченого платником податку безпосередньо або через уповноважену особу під час ввезення товарів на митну територію України, що визначається на підставі даних митних декларацій з урахуванням змін, внесених відповідно до аркушів коригування та додаткових декларацій, оформлених згідно із статтею 261 Митного кодексу України, виходячи із сум податку, сплачених починаючи з 1 липня 2015 року під час ввезення товарів на митну територію України; УПопРах- загальна сума поповнення з поточного рахунка платника його електронного рахунка, в тому числі з електронних рахунків, що були додатково відкриті відповідно до пункту 200-1.2 статті 200-1 Кодексу платникам податку - сільськогосподарським підприємствам, що до 1 січня 2017 р. застосовували спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу; УОвердрафт - сума середньомісячного розміру сум податку, які за останні 12 звітних (податкових) місяців були задекларовані платником до сплати до бюджету та погашені (розстрочені, відстрочені), а також задекларовані платником податку - сільськогосподарським підприємством, що до 1 січня 2017 року застосовував спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 Кодексу; УНаклВид- загальна сума податку за виданими платником податку податковими накладними та розрахунками коригування, зареєстрованими у Реєстрі, яка визначається на підставі даних таких податкових накладних за операціями, дата виникнення податкових зобов`язань за якими припадає на податковий період починаючи з 1 липня 2015 року, а також розрахунків коригування, складених починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстрованих в Реєстрі, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року, що підлягали наданню покупцям - платникам податку; УВідшкод - загальна сума податку, заявлена платником податку до бюджетного відшкодування, що визначається на підставі задекларованих до відшкодування сум від`ємного значення податку, розрахованих за операціями, здійсненими після 1 липня 2015 року, згідно з податковими деклараціями з податку та уточнюючими розрахунками до них, поданими контролюючому органу, починаючи з податкової звітності за: липень 2015 року - для платників податку, що застосовують місячний звітний період; III квартал 2015 року - для платників податку, що застосовують квартальний звітний період; УПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником податку у поданих контролюючому органу податкових деклараціях з податку, суми податку, зазначеної у складених таким платником податкових накладних, зареєстрованих у Реєстрі, яка визначається як різниця між: сумами податкових зобов`язань за операціями з постачання/надання товарів/послуг та отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України, здійсненими після 1 липня 2015 року, та їх подальшого коригування згідно із статтею 192 Кодексу, задекларованими платником у податкових деклараціях з податку (поданих контролюючому органу починаючи з податкової звітності за липень 2015 року для платників податку, що застосовують місячний звітний період, за III квартал 2015 року. - для платників податку, що застосовують квартальний звітний період) з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них; сумами податку, зазначеними платником податку в податкових накладних, що складені за такими операціями (в тому числі податкових накладних, які не видаються отримувачу, а також складених під час отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України), здійсненими після 1 липня 2015 року, та розрахунків коригування, складених починаючи з 1 липня 2015 року та зареєстрованих в Реєстрі, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року.

Відповідно до пункту 9-1 Порядку №569, якщо у платника податку загальна сума податкових зобов`язань, зазначених ним у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків, перевищує суму податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Реєстрі, а сума податку, визначена відповідно до пункту 9 цього Порядку, є недостатньою для реєстрації таким платником податкової накладної або розрахунку коригування до такої податкової накладної за звітні (податкові) періоди виникнення зазначеного перевищення, платник податку має право зареєструвати податкову накладну або розрахунок коригування в Реєстрі на суму податку, що дорівнює значенню показника «сума перевищення», зменшеного на суму задекларованих до сплати податкових зобов`язань за періоди починаючи з 01 липня 2015 року (включаючи податкові зобов`язання, які були сплачені платником податку, та податкові зобов`язання, які не були сплачені платником податку) та збільшеного на значення показника «загальна сума поповненняз поточного рахунка» незалежно від значення показника «сума податку», визначеного відповідно до пункту 9 цього Порядку.

Платник податку має право зареєструвати в порядку, визначеному абзацом першим цього пункту, тільки податкові накладні за звітні (податкові) періоди, в яких виникло перевищення податкових зобов`язань, зазначених платником податку у поданих податкових деклараціях з урахуванням уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Реєстрі.

Згідно з пунктом 13 Порядку №569, ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/ або розрахунки коригування в Реєстрі.

Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка, а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 15 Порядку №569, якщо після постачання/надання товарів/послуг змінюється сума компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у разі повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або під час повернення постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача товарів/послуг підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування, зареєстрованого в Реєстрі.

Розрахунок коригування складається постачальником/надавачем товарів/послуг у порядку, встановленому для податкових накладних.

З аналізу вище викладеного вбачається, що система електронного адміністрування податку на додану вартість організована на централізованому рівні ДФС України, на цьому ж рівні відбувається і автоматичне обчислення реєстраційної суми щоразу при зміні значення будь-якого з показників формули.

Порядок заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21 (далі - Порядок №21).

Згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу ПІ Порядку №21, до податкової декларації з ПДВ вносяться дані податкового обліку платника окремо за кожний звітний (податковий) період без наростаючого підсумку.

Дані, наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника (абзац 1 пункт 6 розділ III Порядку №21).

Отже, у декларації платником податку зазначаються дані, зафіксовані в складеній на підставі первинних документів податковій накладній.

На переконання суду, показники, зазначені позивачем у податковій декларації за грудень 2017 року, визначені правильно.

З огляду на викладене, загальна сума перевищення податкових зобов`язань, зазначена платником податку у поданих контролюючому органу податкових деклараціях з податку, суми податку, зазначені у складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до них, зареєстрованих у Реєстрі, тобто показник «загальна сума перевищення», який є складовою формули визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 ПК України, повинен дорівнювати нулю.

Пунктом 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 21 лютого 2018 року, визначено, що податкова накладна/ розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється, зокрема, у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Зважаючи на викладене, зокрема з огляду на те, що судовим рішенням в адміністративній справі № 803/803/18, яке набрало законної сили, установлено правомірність формування звітності по ПДВ на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 12 грудня 2017 року № 97, №98, від 13 грудня 2017 року № 99, № 100, від 14 грудня 2017 року № 101, №102, від 15 грудня 2017 року № 103, 104, правомірність визначення суми податку, суд дійшов висновку про наявність у контролюючого органу обов`язку реєстрації вказаних розрахунків коригування у день набрання рішенням суду законної сили про зобов`язання такої реєстрації. А отже, реєстрація вказаних розрахунків коригування днем їх подання (29 грудня 2017 року) є протиправною.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сума ліміту з податку на додану вартість 333 333 грн, протиправно зазначена контролюючим органом в розділі СЕА ПДВ електронного кабінету ПП «Лєтранс» станом на грудень 2017 року. Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача збільшити у системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку ПП «Лєтранс» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (333 333 грн), є обґрунтованою.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 17-1 Конвенції кожен має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, державам-учасницям Конвенції заборонено скасовувати встановлені нею права.

Як убачається із матеріалів справи позивач мав право на формування податкового ліміту із ПДВ на підставі розрахунків коригування кількісних і вартісних показників від 12 грудня 2017 року № 97, №98, від 13 грудня 2017 року № 99, № 100, від 14 грудня 2017 року № 101, №102, від 15 грудня 2017 року № 103, 104, реєстрація яких протиправно була зупинена відповідними рішеннями комісії ДФС України.

Таким чином, платник ПДВ ПП «Лєтранс» наділений правом використовувати свій реєстраційний ліміт у сумі 333 333 грн під час реєстрації в ЄРПН податкових накладних, збільшуючих розрахунків коригування. Дане право задеклароване державою, та держава через створювані нею органи несе обов`язок щодо своєчасного та повного забезпечення мирного володіння та користування своїм майном у розмірах, механізм обрахунку яких нею ж визначені та закріплені в Законі.

При цьому, автоматичний режим роботи системи електронного адміністрування ПДВ не може зумовлювати обставин, за яких особа зазнає перешкод у користуванні майном.

Відповідно до підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України в Україні діє принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Пунктом 56.21 статті 56 ПК України визначено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки у даній справі оскаржується дія у форма відмови, вчинена відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України перевіряє, чи вчинена вона: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ДПС України, відмовивши ПП «Лєтранс» у відновленні реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ, діяла протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дії, непропорційно, зокрема без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі дії.

Підсумовуючи вищенаведене та виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Державної податкової служби України щодо відмови у відновленні реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ на підставі відповідних зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування кількісних і вартісних показників та зобов`язання відновити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ на підставі зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 7 500 грн суд зазначає таке.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти стягнення витрат на правничу допомогу уцілому, оскільки позивач не надав усіх необхідних документів на підтвердження суми таких витрат, які фактично є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на вирішення даного спору, обсягом наданих послуг.

Як убачається із матеріалів справи, на підтвердження обумовленої суми гонорару на правову допомогу адвоката, позивачем надані наступні докази:

- договір про надання правової допомоги від 01 листопада 2017 року № 01/11/17-2, ордер від 24 грудня 2019 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (арк. спр. 16-18, 31,32);

- рахунок-фактуру № 28/11/19-01 від 28 листопада 2019 року (арк. спр. 19);

- акт здачі-приймання виконаних робіт (послуг) № 28/11/19-01 від 28 листопада 2019 року (арк. спр. 20);

- платіжне доручення № 2060 від 28 листопада 2019 року (арк. спр. 21).

У акт здачі-приймання виконаних робіт (послуг) вказано, що вартість послуг становить 7 500 грн. У суму вартості послуг включено: 1) консультації в галузі податкового законодавства щодо ліміту СЕА ПДВ; підготовка проекту звернення від 18 червня 2019 року; вивчення відповіді ДФС від 14 серпня 2019 року, вивчення судової практики та підзаконних актів, що регулюють адміністрування СЕА ПДВ; кількість 1 шт., ціна 3 000 грн; 2) консультації з питань адміністративного судочинства щодо вимог до позовної заяви та підстав для звернення до адміністративного суду; підготовка проекту позовної заяви про зобов`язання ДПС відновлення СЕА ПДВ; кількість 1шт., ціна 4 500 грн.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Суд констатує, що ухвалою від 03 грудня 2019 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частин другої, четвертої статті 262 КАС України дану справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників, оскільки дана адміністративна справа є справою незначної складності (характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, а також інші обставини, які мають значення для вирішення справи, не вимагають проведення підготовчого провадження).

Окрім того, суд звертає увагу, що послуги адвоката у частині консультацій в галузі податкового законодавства щодо ліміту СЕА ПДВ; підготовка проекту звернення від 18 червня 2019 року; вивчення відповіді ДФС від 14 серпня 2019 року, вивчення судової практики та підзаконних актів, що регулюють адміністрування СЕА ПДВ не стосуються судового розгляду даного спору, оскільки мають характер первинної правової допомоги. Окрім того, вартість консультацій з питань адміністративного судочинства щодо вимог до позовної заяви та підстав для звернення до адміністративного суду; підготовка проекту позовної заяви про зобов`язання ДПС відновлення СЕА ПДВ в одиницях виміру штуках (1) у розмірі 4 500 грн є необґрунтованою та непропорційною до предмета спору.

Таким чином, на переконання суду, розрахунок витрат на правничу допомогу, який міститься в акті, є необґрунтованим, неспівмірним із обсягом наданих адвокатом послуг, предметом спору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу в даній справі до 2 500 грн, а відтак, решту витрат на вказану допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства Лєтранс (45601, Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Заньковецької, 20, ідентифікаційний код юридичної особи 36407516) до Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, 8, ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної податкової служби України щодо відмови у відновленні реєстраційного ліміту в СЕА ПДВ на підставі зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 97 від 12 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 98 від 12 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 99 від 13 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 100 від 13 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 101 від 14 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 102 від 14 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 103 від 15 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 104 від 15 грудня 2017 року на загальну суму 333 333 грн.

Зобов`язати Державну податкову служби України відновити реєстраційний ліміт в СЕА ПДВ на підставі зареєстрованих у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 97 від 12 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 98 від 12 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 99 від 13 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 100 від 13 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 101 від 14 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 102 від 14 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 103 від 15 грудня 2017 року, розрахунку коригування кількісних і вартісних показників № 104 від 15 грудня 2017 року на загальну суму 333 333 грн (триста тридцять три тисячі триста тридцять три грн).

Стягнути на користь Приватного підприємства Лєтранс за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у сумі 1 921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн) та 2 500 грн (дві тисячі п`ятсот грн) витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 17 січня 2020 року.