Справа № 826/10034/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Київ № 826/10034/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку письмового провадженні адміністративну справу
за позовомПублічного акціонерного товариства «Дельта Банк»
до третя особа Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньова Дмитра Олеговича Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_1
про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», (далі також - позивач, ПАТ Дельта Банк») з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі також - відповідач 1, Управління державної реєстрації ГТУ юстиції у м. Києві) та Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі також - відповідач 2, ГТУ юстиції у м. Києві), в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньова Дмитра Олеговича про державну реєстрацію припинення іпотеки за індексним №2003015 від 03.08.2013 (дата та час державної реєстрації припинення іпотеки 03.08.2013, о 13:26:44 год.) на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньова Дмитра Олеговича про державну реєстрацію припинення обтяження за індексним №2003204 від 03.08.2013 (дата та час державної реєстрації припинення іпотеки 03.08.2013, о 13:10:03 год) на об`єкт нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити незаконно припинені записи про іпотеку в Державному реєстрі іпотек, а саме: квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві відновити незаконно припинені записи про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22.08.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, був укладений договір про надання споживчого кредиту №0. В забезпечення виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним Кредитним договором, 22.08.2008 між тими сторонами укладено іпотечний договір №92566 щодо передачі позичальником в іпотеку Банку належної ОСОБА_1 чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 . На підставі цього договору іпотеки до Державного реєстру іпотек 22.08.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коптєловою О.Р. було внесено запис щодо іпотеки (реєстраційний №7791130), та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - запис щодо обтяження зазначеної в договорі іпотеки квартири (реєстраційний №7791053). Згодом, 08.12.2011 між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Відповідно до цього Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ПАТ Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором №0 від 22.08.2008.

10.01.2018, в ході проведення перевірки стану заставного майна відповідно до іпотечного договору №92566 від 22.08.2008, виявлено, що 03.08.2013 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньовим Дмитром Олеговичем були прийняті рішення з індексним №2003015 про державну реєстрацію припинення іпотеки реєстраційний №7791130 та рішення з індексним №2003204 про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна, та внесено відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За даними Інформаційної довідки №110249246 від 10.01.2018 підставою для здійснення державним реєстратором зазначених реєстраційних дій стало рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15.06.2011 по справі №2-5378/11.

За результатами отримання від Дарницького районного суду м. Києва відповіді на свою заяву про видачу копію вказаного вище рішення районного суду, позивач з`ясував, що таке рішення відсутнє. З огляду на наведене позивач вважає прийняті державним реєстратором Селезньовим Д.О. рішення про припинення обтяження та іпотеки протиправними та такими, що підлягають до скасування. На думку позивача державний реєстратор порушив вимоги ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки останній з метою встановлення обставин припинення речового права на нерухоме майно та його обтяження не перевірив наявність тексту поданого для здійснення реєстрації судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.07.2018 відкрито провадження у справі №826/10034/18 за вказаним позовом ПАТ Дельта Банк», залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (далі також - третя особа), та дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

Крім того, цією ж ухвалою від 03.07.2018 суд зобов`язав Управління державної реєстрації ГТУ юстиції у м. Києві надати суду засвідчені копію реєстраційної справи та копії всіх заяв і матеріалів, що були подані державному реєстратору для вчинення реєстраційних і прийняття оспорюваних рішень з нерухомим майном.

24.09.2018 у підготовчому засіданні суд виключив зі складу відповідачів неналежного відповідача - Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві та одночасно залучив до участі у справі в якості співвідповідача державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньова Дмитра Олеговича (далі також - відповідач 1, державний реєстратор Селезньов Д.О.).

Відповідач 1 (державний реєстратор) жодні процесуальні документи (в т.ч. відзив на позовну заяву) та додаткові матеріали до суду не подав. При цьому, за даними наданої представником відповідача 2 копії наказу ГТУ юстиції у м. Києві від 14.02.2014 №380/оз суд з`ясував, що ОСОБА_2 було звільнено з посади у Головному територіальному управління за власним бажанням з 18.02.2014.

Від представника відповідача 2 через канцелярію суду надійшли лист від 25.07.2018 №12935/1.3-18 з поясненнями про причин неможливості виконання вимог суду в частині надання матеріалів реєстраційних справ, а також відзив на позовну заяву. У тексті відзиву ГТУ юстиції у м. Києві просило суд відмовити у задоволенні позову з мотиву правомірності вчинених державним реєстратором реєстраційних дій. Зокрема, відповідач 2 зазначив, що відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та положень Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 №703, у редакціях, що були чинними безпосередньо на час вчинення спірних реєстраційних дій, державний реєстратор не був наділений повноваженнями на встановлення дійсності поданих для реєстрації документів та не зобов`язувався використовувати відомості з Єдиного державного реєстру судових справ. Головне територіальне управління також повідомило суд, що виходячи зі змісту пп. 3 п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 26.11.2015 №834-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 29.12.2015 №2791/5 «Про затвердження Змін до положень про територіальні органи Міністерства юстиції України в частині реалізації повноважень у сфері державної реєстрації», після 30.04.2016 Головне територіальне управління юстиції у м. Києві не має повноважень на вчинення дій щодо реєстрації прав на нерухоме майно.

Крім того, своїм листом від 25.07.2018 №12935/1.3-18 відповідач 2 повідомив суд, що під час опрацювання ухвали суду від 03.07.2018 у цій справі Головним територіальним управлінням було виявлено відсутність у приміщенні Управління державної реєстрації на зберіганні матеріалів реєстраційних справ по рішеннях про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2013 за індексними №№ 2003015 і 2003204, прийнятих державним реєстратором Селезньовим Д.О. на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Будь-які докази, які б свідчили про факт передачі державним реєстратором Селезньовим Д.О. вказаних реєстраційних справ на зберігання до архіву Управління державної реєстрації, а також відомості щодо руху таких реєстраційних справ у випадку їх витребування за даними журналу руху реєстраційних справ - також відсутні. Відібрати пояснення з цього приводу від державного реєстратора Селезньова Д.О. виявилося неможливим з причини припинення трудових відносин останнього з ГТУ юстиції у м. Києві.

Третя особа ( ОСОБА_1 ) своїм процесуальним правом на подання до суду пояснень щодо позову та додаткових матеріалів не скористався, хоча був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи у суді.

03.12.2018 судом оголошено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

22.01.2019 суд враховуючи неявку учасників справи та їх представників у призначене судове засідання, на підставі норм ч. 1, п. 1 ч. 3, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Крім того, в ході розгляду даної справи судом на адресу Дарницького районного суду м. Києва надсилалися судові запит від 26.09.2018 і 29.10.2018 вих. №826/10034/18 щодо надання копій судових рішень. 04.12.2018 через канцелярію суду надійшов лист Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2018 вих. №5/735/2018 з додатком.

Розглянувши подані позивачем та відповідачем 2 документи, заслухавши пояснення їх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Як вбачається зі змісту наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки №110249246 від 10.01.2018 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованої за заявою ПАТ «Дельта Банк», приватним нотаріусом Коптєловою О.Р., як реєстратором, 22.08.2018 було внесено до Державного реєстру іпотек запис за реєстраційним №7791130 про обтяження (тип обтяження - іпотека) об`єкта - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , іпотекодержаль - АКІБ «УкрСиббанк», а іптекодавець - ОСОБА_1 . В якості підстави для виникнення обтяження визначено договір іпотеки №3353 від 22.08.2008, посвідчений приватним нотаріусом Коптєловою О.Р.

Також, цього ж дня приватним нотаріусом Коптєловою О.Р. було зареєстровано за реєстраційним №7791053 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на вказане вище нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , заявник - АКІБ «УкрСиббанк», підстава обтяження - договір іпотеки №3353 від 22.08.2008, посвідчений приватним нотаріусом Коптєловою О.Р.

В подальшому, 03.08.2013 державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньовим Дмитром Олеговичем прийняті наступні:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №4729565, відповідно до якого припинено іпотеку, що була зареєстрована у Державному реєстрі іпотек 22.08.2008 за реєстраційним №7791130, - про що внесено запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №2003015;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №4729879, відповідно до якого знято заборону на обтяження нерухомого майна, що було зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.08.2008 за реєстраційним №7791053, - про що внесено запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №2003204.

Така державна реєстрація припинення іпотеки та обтяження за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була проведена лише на підставі рішень судів, а саме: рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі №2-5378/11, ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2013 у справі №2-5378/11, унікальний номер 753/976/13ц.

З метою отримання копій рішень районного суду, що стали підставою для прийняття спірних рішень про про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2013, представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся із відповідною заявою до Дарницького районного суду м. Києва.

Своїм листом від 19.02.2018 вих. №5/35/18 Дарницький районний суд м. Києва повідомив ПАТ «Дельта Банк», що відповідно до автоматизованої системи документообігу в провадженні суду відсутня справа, сторонами у якій значаться ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк». Одночасно районний суд зазначив, що під вказаними у заяві номерами значаться справи з іншими сторонами проваджень.

Вважаючи рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2013 протиправними виключно з мотиву недотримання державним реєстратором Селезньовим Д.О. встановленої законом процедури проведення державної реєстрації на підставі судових рішень, факт існування яких, на думку позивача, спростована видавником таких судових рішень, позивач з метою захисту своїх прав та інтересів звернувся із цим позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон №1952-ІV) у редакції Закону України від 16.05.2013 №245-VII, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 22.06.2011 №703 (що діяла у період з 01.01.2012 до 12.02.2014).

Так, відповідно до ст. 1 Закону №1952-ІV (тут і надалі зміст норм закону наведений у редакціях чинних станом на день прийняття оспорюваних рішень) цей Закон регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом норм ст. 2 цього Закону «державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно» (далі - державна реєстрація прав) є офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (ч. 1 ст. 3 Закону №1952-ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Наведені норми Закону №1952-ІV кореспондують з положеннями ст. 3, 4 і 17 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 №898-IV, відповідно до яких взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Загальний перелік повноважень державного реєстратора прав на нерухоме майно закріплено у ст. 9 Закону №1952-ІV. Так, державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом);

відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень;

відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав;

2) приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав;

3) відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи;

4) веде реєстраційні справи щодо об`єктів нерухомого майна;

5) присвоює реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації;

6) видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону;

7) надає інформацію з Державного реєстру прав або відмовляє у її наданні у випадках, передбачених цим Законом;

8) у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень;

8-1) під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та зареєстровані в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент реєстрації законодавства проводили таку реєстрацію, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов`язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки;

9) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами України.

При цьому, згідно з ч. 4 ціє статті Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Орган державної реєстрації прав, державні реєстратори зобов`язані надати до відома заявників інформацію про необхідний перелік документів для здійснення державної реєстрації прав. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 15 зазначеного Закону).

Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч. 4 ст. 15 зазначеного Закону).

Нормами ч. 1, 3 і 9 ст. 16 Закону №1952-ІV передбачено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом.

Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. У разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подаються оригінали електронних документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або електронні копії оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі.

Державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Загальний перелік документів, на підставі яких держаним реєстратором проводиться реєстрація прав та обтяжень наведений у ст. 19 Закону №1952-ІV, серед них в т.ч. - рішення судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Згідно зі ст. 26 Закону №1952-ІV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Підстави для зупинення та відмови у державній реєстрації прав, а також повноваження державного реєстратора у таких випадках встановлені ст. 22 і Закону №1952-ІV. Так, відповідно до ст. 22 цього Закону, у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п`ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом п`яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

У разі невиконання зазначених вимог державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Так, згідно з ч. 1 ст. 23 Закону №1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав зупиняється у разі прийняття рішення суду про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону державний реєстратор мав право відмовити у державній реєстрації прав та їх обтяжень може у разі, якщо:

1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) об`єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав;

3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа;

4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують;

5) заяву про державну реєстрацію прав, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону;

51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев`ятою статті 15 цього Закону;

53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку;

54) після завершення п`ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення;

55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію;

56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем;

6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень (ч. 2 ст. 24).

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена (ч. 4 ст. 24).

Крім того, на виконання вимог ч. 13 ст. 15 Закону №1952-ІV у період виникнення спірних порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав були затверджені постановою Кабінет Міністрів України від 22.06.2011 №703.

Зокрема, п. 36 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого зазначеною Постановою Уряду від 22.06.2011 №703, передбачалось, що для проведення державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою заявник у разі подання заяви про державну реєстрацію в паперовій формі подає документи, що зазначені у пункті 28 цього Порядку.

У свою чергу п. 26 Порядку встановлював, що для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 27 цього ж Порядку серед документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, були визначені: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно відповідно до закону.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що одним із документів, що підтверджує припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили. При цьому, як нормами Закону №1952-ІV та Порядку у редакціях чинних станом на 03.08.2013 на державного реєстратора не було покладено обов`язку перевіряти факт наявності отриманого разом із відповідною заявою рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень або встановлено обов`язок звертатися до відповідного суду з метою отримання засвідченої копії того чи іншого судового рішення, у разі відсутності тексту судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Натомість відповідні обов`язки державного реєстратора при проведенні державної реєстрації на підставі рішення суду були встановлені законодавцем пізніше. Так, зміст Закону №1952-ІV був доповнений новою ст. 31-1 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 06.10.2016 року №1666-VIII (надалі - Закон №1666-VIII), що набув чинності з 02.11.2016 (тобто, вже після виникнення спірних правовідносин).

Нормами ч. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1666-VIII визначений порядок дій державного реєстратора прав на нерухоме майно при проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Зокрема, пп. 1 ч. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення`даного Закону передбачено наступне: « 1) до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника.

Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.».

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення зміни до пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 08.09.2016 №594 встановлено обов`язок використання державним реєстратором під час вчинення реєстраційної дії відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, що відкриті для загального доступу на офіційному веб-порталі судової влади, щодо наявності в Реєстрі електронної копії такого рішення, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали суд встановив, що підставою для прийняття державним реєстратором Селезньовим Д.О. рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2013 з індексними №№ 4729565 і 4729879 та внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про припинення іпотеки (реєстраційний №2003015) та обтяження (реєстраційний №2003204) були судові рішення: рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі №2-5378/11, ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2013 у справі №2-5378/11, унікальний номер 753/976/13ц.

Будь-яких інших правових підстав для проведення спірної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно сторони в ході розгляду даної справи судом не вказали та документально не довели.

Як вбачається з тексту листа в.о. голови Дарницького районного суду м. Києва від 19.02.2018 №5/35/18, наданого у відповідь на заяву ПАТ «Дельта Банк», районний суд не підтвердив факт перебування у провадженні цього місцевого суду судової справи зі складом сторін - ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

У своєму іншому листі від 27.11.2018 вих. №5/735/2018 (наданий відповідь на судовий запит від 29.10.2018) Дарницький районний суд м. Києва повідомив, що за даними автоматизованої системи документообігу у провадженні цього районного суду перебували наступні справи:

- за №2-5378/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу;

- за №753/976/13 за адміністративними матеріалами ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 .

Крім того, у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала справа №2-5308/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Рішенням районного суду від 23.11.2012 вказаний позов було задоволено.

Проаналізувавши зміст рішень Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2012 у цивільній справі №2-5308/12 (копія якого отримана разом із листом районного суду від 27.11.2018 вих. №5/735/2018), рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2011 у цивільній справі №2-5378/11 та постанови Дарницького районного суду м. Києва від 26.02.2013 у справі №753/976/13 (тексти яких розміщенні у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень) суд дійшов висновку, що жодне із цих рішень не містить відомості про розгляд Дарницьким районним судом м. Києва спорів за участю сторін ПАТ «Дельта Банк» та/або ОСОБА_1 щодо визнання недійсним (нечинним) договору іпотеки, припинення обтяження (іпотеки) та/або зняття заборони на відчуження нерухомого майна (квартри), накладеної приватним нотаріусом Коптєловою О.Р. 22.08.2008.

Також суд встановив, що тексти вказаних в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі №2-5378/11 та ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2013 у справі №2-5378/11 в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Дані обставини сторонами під час розгляду цієї адміністративної справи у суді спростовані не були та протилежного суду належними та допустимими доказами не доведено.

Таким чином, враховуючи встановлені у цій справі обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання документально підтвердженим факту існування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15.06.2011 у справі №2-5378/11 та ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 15.07.2013 у справі №2-5378/11, а також набрання ними законної сили. З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача про те, що вказані документи (ідентифіковані державним реєстратором під час проведення державної реєстрації припинення іпотеки та обтяження як судові рішення) не могли бути законною підставою для припинення іпотеки та/або обтяження нерухомого майна, та як наслідок вважає правомірними заявлені позивачем позовні вимоги про визнання протиправними і скасування оспорюваних рішень державного реєстратора.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог в частині вимог зобов`язального характеру, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення з наступних мотивів.

За змістом норм ч. 2 і 5 ст. 26 Закону №1952-ІV (в останній чинній редакції) у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Зокрема, чинним наразі Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 №484 у новій редакції, передбачено, що зміни до записів Державного реєстру прав, записи про скасування державної реєстрації прав, записи про скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав вносяться до Державного реєстру прав та записи Державного реєстру прав скасовуються виключно на підставі рішення державного реєстратора.

Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому, запис про речові права та їх обтяження, про суб`єктів таких прав, який існував до набуття, зміни чи припинення речових прав на нерухоме майно або їх обтяжень, зберігається у Державному реєстрі прав.

У Державному реєстрі прав під час внесення записів про скасування державної реєстрації прав за допомогою програмних засобів його ведення автоматично поновлюються записи про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, що скасована, у разі їх наявності в Державному реєстрі прав.

У разі ж коли в Державному реєстрі прав відсутні записи про речові права, їх обтяження, що підлягають автоматичному поновленню, а відомості про такі речові права, їх обтяження, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, містяться у реєстрах (кадастрах), поновлення записів про речові права, їх обтяження, що існували до проведення державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором шляхом внесення з відповідних реєстрів (кадастрів) відомостей про такі права, обтяження, передбачених пунктами 30-32 цього Порядку

З урахуванням викладеного, у разі набрання даним судовим рішенням законної сили позивач не позбавлений права на звернення до відповідного органу державної реєстрації із заявами про скасування записів про державну реєстрацію, внесених на підставі рішень державного реєстратора, скасованих у судовому порядку. Питання щодо поновлення записів про обтяження в такому випадку вирішуватимуться відповідним державним реєстратором за наслідками розгляду таких заяв позивача у встановленому чинним законодавством порядку. У зв`язку з цим суд вважає, що наразі вказані позовні вимоги є передчасними, а обов`язок в частині скасування реєстраційного запису, внесеного на підставі рішення, скасованого у судовому порядку, є законодавчим обов`язком відповідного органу державної реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст. 139 цього Кодексу).

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 20.03.2018 №1336865 підтверджено, що ПАТ «Дельта Банк» під час звернення до суду з вказаними позовом сплатив судовий збір у загальному розмірі 7 048 грн. Відтак, суд вказує про присудження судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 (ГТУ юстиції у м. Києві) в частині задоволених позовних вимог на користь позивача у сумі 3 524 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (, адреса: 01014, м. Київ, бульв. Дружби Народів, 38) до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Селезньова Дмитра Олеговича та Головного територіального управління юстиції у м. Києві (, адреса: 01001, м. Київ, провул. Музейний, 2-Д), за участю третьої особи - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Селезньова Дмитра Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2013 з індексним номером 4729565.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Селезньова Дмитра Олеговича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.08.2013 з індексним номером 4729879.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (, адреса: 01014, м. Київ, бульв. Дружби Народів, 38) документально підтверджені судові витрати у розмірі 3 524 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні) за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у місті Києві (, адреса: 01001, м. Київ, провул. Музейний, 2-Д).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок