Справа № 160/12076/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Турової О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
02.12.2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій просить визнати незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 до виплати і зобов`язати відповідача виплатити нараховану йому пенсію з 01.03.2018р. без обмежень її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та з 1980 року отримує пенсію за вислугу років як працівник льотного екіпажу авіації, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 01 березня 2018 року, а в подальшому і з 01 березня 2019 року відповідачем здійснено перерахунки пенсії позивача та обраховано загальний розмір його пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром відповідно до ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що суперечить приписами п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року та п.2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ від 24.12.2005р., якими передбачено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим Законом №3668, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.10.2011р.), а дія положень Закону №911-VІІІ від 24.12.2005р. щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01 січня 2016 року. Таким чином, наведені норми закону не надають відповідачу право обмежувати розмір пенсії позивача, призначеної ще у 1980 році. З огляду на наведене, ОСОБА_1 просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду.
На виконання ухвали суду від 09.12.2019 року позивачем до канцелярії суду 10.12.2019р. подана відповідна заява та усунуті недоліки позовної заяви.
Також вказаною ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).
10.01.2020 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що зі змісту приписів п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України №3668-VI слідує, що його норми застосовуються до пенсій, розмір яких на дату набрання чинності цим Законом, а саме: 01 жовтня 2011 року, перевищував встановлений цим Законом максимальний розмір пенсії. В такому разі пенсії виплачувались без обмеження, але при цьому такі пенсії не підлягали індексації, перерахункам, передбаченим положеннями частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншим перерахункам встановленим законодавством, до того часу, коли розмір пенсії відповідатиме максимальному розміру пенсії встановленому цим Законом. При цьому станом на 01.10.2011 року розмір пенсії позивача не перевищував максимального розміру пенсії, а отже в подальшому перерахунки пенсій йому проводились відповідно до Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року №418. За таких обставин, на думку відповідача, пенсія позивача розрахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Крім того, 10.01.2020р. на виконання вимог ухвали суду від 16.12.2019р. відповідачем надано копію пенсійної справи ОСОБА_1 .
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до ч.2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 263 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотного екіпажу авіації, призначену з 1980 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ.
Відповідно до п.7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року N 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року № 713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Позивач, вважаючи таке обмеження виплат нарахованої йому пенсії незаконним, та таким, що порушує його права та свободи, визначені Конституцією України, звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи заявлені позовні вимоги по суті, суд виходить з такого.
Приписами статті 53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону від 17.11.1999р.) вказано, що дія цієї статті Закону поширюється на працівників з числа осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконували спеціальні роботи в польотах, які вийшли на пенсію до набрання чинності Закону України від 17.11.99р. N1222-XIV, згідно із Законом України від 17.11.99р. N1222-XIV. Предметом регулювання зазначеної статті, як вбачається з її назви, є розміри пенсій за вислугу років.
З аналізу приписів ст. ст. 53, 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено наступне.
Перелік окремих категорій працівників авіації та льотно-випробного складу, які мають право на пенсію за вислугу років, установлений статтею 54 Закону "Про пенсійне забезпечення". Даною нормою, зокрема, передбачено, що право на таку пенсію мають працівники льотного і льотно-випробного складу при вислузі років на цих посадах не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, у яких вони зайняті, та що перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання положень статті 54 Закону «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21 липня 1992 р. № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу».
Відповідно до п.1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 21.07.1992 року - пенсії за вислугу років відповідно до ст. 54 ЗУ Про пенсійне забезпечення і цього Порядку призначаються відповідно до ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівникам льотно-випробного складу, безпосередньо зайнятим у льотних випробуваннях (дослідженнях) дослідної та серійної авіації і парашутно-десантної техніки, незалежно від відомчої належності підприємства, організації де вони працюють.
Відповідно до п.7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року N 418, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 року № 713, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, чинним законодавством, зокрема Порядком розробленим та затвердженим КМУ на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення, середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня.
На момент призначення позивачеві пенсії норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ не містили приписів про обмеження щодо максимального розміру пенсії.
Таке обмеження введено Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року, відповідно до якого частину 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» викладено у наступній редакції: «максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
При цьому п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ від 24.12.2005р., визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Зазначену норму статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» введено Законом України 24 грудня 2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно із пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві положення» якого, як зазначалося вище, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Отже, оскільки ОСОБА_1 отримує пенсію, призначену з 1980 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», тобто до 1 січня 2016 року, дія положень Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року та Закону України 24 грудня 2015 року №911-VIII щодо визначення максимального розміру пенсії до нього не застосовується в силу приписів пункту 2 Прикінцевих положень цих законів.
Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов відносно того, що приписи п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України №3668-VI застосовуються лише до пенсій, розмір яких на дату набрання чинності цим Законом, а саме: 01 жовтня 2011 року, перевищував встановлений цим Законом максимальний розмір пенсії, є помилковими та спростовуються змістом наведених норм Закону, які чітко визначають, що вказані норми п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України №3668-VI стосуються всіх пенсій, які призначені до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на таке.
Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду, в розмірі 768,40грн.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 257, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 15.01.2020 року.

Суддя О.М. Турова