Справа № 160/4614/19
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2020 року Справа № 160/4614/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боженко Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправної та скасування постанови державного виконавця,-
21 травня 2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни №58654717 від 11 травня 2019 р. про накладення штрафу у розмірі 3400, 00 грн. на ОСОБА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 порядок виконання рішення суду не порушувала, постанова про відкриття виконавчого провадження не була доведена до її відома, а саме - провадження було відкрито незаконно, тому що на території Чечелівського району м.Дніпра ОСОБА_1 ніколи не проживала і не була зареєстрована, про що було відомо як стягувану ОСОБА_2 так і відділу ДВС. Таким чином, були відсутні правові підстави для накладення штрафу визначені ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» на які посилався державний виконавець, а саме: постанова не мотивована і оформлена із порушенням Закону, Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, в тому числі не містить мотивів, за яких державний виконавець дійшов висновку, що боржник не виконує рішення суду, зміст вчинених боржником дій. Позивач стверджує, що вона згодна виконувати рішення суду, однак, ні стягувач, ні державний виконавець до неї не звертались з цього приводу у визначений законом спосіб.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 160/4614/19 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Захарчук-Борисенко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду (головуючий суддя - Захарчук-Борисенко Н.В.) від 23 травня 2019 р. суд ухвалив відмовити у відкритті провадження у справі за вищезазначеним позовом.
Зазначену ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду оскаржено в апеляційному порядку.
30 липня 2019 р. Третім апеляційним адміністративним судом прийнято постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 р. - скасовано та ухвалено направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
09 серпня 2019 р. на підставі розпорядження керівника апарату «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» за №874д від 09 серпня 2019 р. та у відповідності до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями адміністративна справа №160/4614/19 була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Позовна заява ОСОБА_1 не відповідала вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, тому ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019р. була залишена без руху, з встановленням позивачу терміну для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної зави без руху.
На виконання ухвали суду від 13 серпня 2019 р. позивач виправив вказані недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2019 р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/4614/19 та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
29 серпня 2018 р. представником позивача подано до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що на час прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови відповідачем не доведено до відома ОСОБА_1 постанова про відкриття виконавчого провадження. При цьому, представник позивача наголосив на тому, що у рішенні від 14 листопада 2017р. Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області не встановлював обов`язку для ОСОБА_1 щодо транспортування дитини за місцем проживання стягувача та не визначив адресу проживання боржника місцем виконання рішення. Також представник позивача зазначив, що під час розгляду справи ІІІ Nsm 85/17/Р судом м.Кракова-Погуджа (Республіка Польща) ОСОБА_2 неодноразово підтверджував той факт, що мав побачення з дитиною і в міру своїх бажань контактує з нею. Крім того, представник позивача зауважив, що ОСОБА_2 , маючи всі можливості ухиляється від виконання рішення суду і встановленого для нього судом графіку відвідування дитини, а також від виконання інших батьківських обов`язків (в т.ч.: щодо зі сплати елементів).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 р. залучено до участі у справі №160/4614/19 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2019 р. зупинено провадження у справі №160/4614/19 до перегляду ухвали про відкриття провадження у справі в порядку апеляційного провадження.
16 вересня 2019 р. Третім апеляційним адміністративним судом винесено ухвалу, якою ухвалено апеляційну скаргу Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повернути скаржнику.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 р. поновлено провадження у справі №160/4614/19 та призначено судове засідання на 17 жовтня 2019 р.
17 жовтня 2019 р. адміністративну справу №160/4614/19 знято розгляду у зв`язку з перебуванням судді (головуюча суддя Боженко Н.В.) на лікарняному, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою секретаря судового засідання Трошиної А.С.
Наступне судове засідання по справі призначено на 31 жовтня 2019р.
31 жовтня 2019 р. до суду надійшли також й пояснення третьої особи, в яких ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та зазначив, зокрема, що законодавством України не передбачено надсилання постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, яка не зазначена у виконавчому документів, у зв`язку з чим державний виконавець діяла у відповідності до чинного законодавства та Конституції України, оскільки постанова надсилалась 18.03.2019 р., а заява була подана 21.03.2019 р. Також ОСОБА_2 зазначив, що 04.04.2019 р. представник ОСОБА_1 (адвокат Верба А.П.) ознайомився із матеріалами виконавчого провадження №58654717, у зв`язку з чим можна стверджувати, що боржнику (позивач) з 04.04.2019 р. відомо про відкриті по відношенню до неї виконавчі провадження. Крім того, третя особа наголосила, що позивачем сплачено 3 штрафи на загальну суму 8500, 00 грн. У поясненнях третьої особи ОСОБА_2 також посилався на те, що погодження на навчання за кордоном його сина він не надавав, а також враховуючи те, що на початковому етапі формування світогляду його сина, він повинен навчатись в рідній країні у дусі патріотизму та любові до Батьківщини, досконало вивчити рідну мову, історію та звичаї свого народу, що в свою чергу не є перешкодою для того, щоб в подальшому йому навчатись за межами України. Незаконне утримання малолітнього сина ОСОБА_2 та його навчання за межами України впливає на невиконання судового рішення загалом. Третя особа вважає, що боржник зобов`язаний утримуватись від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, але ОСОБА_1 свідомо та умисно робить все для того, щоб уникнути виконання судового рішення. Тому, третя особа заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд відмовити у його задоволенні.
Під час судового засідання призначеного на 31 жовтня 2019 року представник позивача надав свої пояснення та просив позов задовольнити, оскільки були відсутні підстави для прийняття постанови відповідача від 11 травня 2019 року.
Представник відповідача в судовому засіданні 31 жовтня 2019 року зазначив про прийняття постанови відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні 31 жовтня 2019 року підтримав позицію викладену в письмових поясненнях наданих до суду та зазначив, що постанова державного виконавця від 11 травня 2019 року про накладення штрафу на позивача винесена відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".
В судовому засіданні оголошена перерва до 01 листопада 2019 року.
01 листопада 2019 р. від представника позивача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №160/4614/19 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №160/3463/19, в якому заявник зазначив, що 28.10.2019 р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі №160/3463/19 за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського ВДВС про скасування постанови державного виконавця від 23.03.2019 року про накладення першого штрафу в розмірі 1700,00 грн. у виконавчому провадженні №58654717. У разі ухвалення судом рішення про скасування постанови про накладення державним виконавцем першого штрафу у цьому ж виконавчому провадженні виключається повторність і можливість накладенням повторного штрафу у цьому ж виконавчому провадженні, що істотно впливає на результати розгляду справи та обставини справи.
01 листопада 2019 р. у судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
01 листопада 2019 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду клопотання представника позивача про зупинення провадження по справі задоволено та ухвалено зупинити провадження у справі №160/4614/19 до набрання законної сили судовим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019р. по справі №160/3463/19.
18 грудня 2019 р. від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження по справі, у зв`язку з винесенням постанови Третім апеляційним адміністративним судом 17.12.2019р. по справі №160/3463/19, яким рішення залишено без змін.
08 січня 2020 р. ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було поновлено провадження у справі. Судове засідання призначено на 17 січня 2020 р.
17 січня 2020 р. учасники справи через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.
17 січня 2020 р. ОСОБА_2 також подане клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №160/4614/19 та офіційного перекладу рішення Європейського Суду з Прав Людини "Бондар проти України", однак суд не знайшов підстав для зупинення провадження по даній справі, оскільки підстави винесення постанови державного виконавця від 11 травня 2019 р. є самостійними та відсутня об`єктивна неможливість розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №160/4614/19 та офіційного перекладу рішення Європейського Суду з Прав Людини "Бондар проти України".
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» №870 від 09.10.2019 р., наказом Міністерства юстиції України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» №3173/5 від 16.10.2019р., відповідач змінив назву з Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на Чечелівський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у зв`язку із чим судом замінено найменування відповідача.
Згідно ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України - учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, то суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Частиною 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи наведене, у зв`язку із належним повідомленням часників справи про дату, час і місце судового розгляду, подання до суду від усіх учасників справи клопотань про розгляд справи у письмовому провадженні, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.06.2018 р. у справі № 175/5360/13-ц (провадження №22-ц/774/1579/18):
-апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 - задоволено частково;
-рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14.11.2017 р. в частині: заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_2 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_3 : в задоволених зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 та в задоволених частково позовних вимогах ОСОБА_5 , в частині задоволених частково позовних вимогах ОСОБА_7 скасоване;
-у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині заборони, без нотаріальної згоди ОСОБА_2 , виїзд за межі України та в`їзд на окуповану територію Автономної Республіки Крим його синові ОСОБА_3 відмовлено;
-у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління - служба у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради про зміну способу участі батька у вихованні дитини відмовлено;
-у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , треті особи, без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради та Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та про встановлення способу та порядку спілкування з ним, відмовлено;
-у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_7 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог: Управління служби у справах дітей Самарської районної у місті Дніпрі ради, Служба у справах дітей Дніпропетровської районної державної адміністрації та ОСОБА_5 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та порядку спілкування з ним відмовлено;
-в іншій частині рішення залишено без змін.
02 липня 2018 р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист по справі №175/5360/13-ц на підставі постанови апеляційного суду від 01 червня 2018 р., згідно якої суд вирішив:
1) зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
2) встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:
-батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини - 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;
-кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;
-спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнює половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;
-щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;
-день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;
-день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;
-під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;
-вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу.
18 березня 2019 р. ОСОБА_2 звернувся до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Чечелівський ВДВС) з заявою від 14.03.2019р. про прийняття до примусового виконання виконавчого листа та здійснення виконавчих дій за місцем проживання стягувача.
18 березня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур Анастасією Сергіївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №58654717 з виконання виконавчого листа №175/5360/13-ц, виданого 02 липня 2018р. Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області.
Постанова про відкриття виконавчого провадження №58654717 оскаржена у судовому порядку 17 квітня 2019 р. (адміністративна справа №160/3463/19).

18 березня 2019 р. державним виконавцем боржнику було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 18 березня 2019 р. на адресу, яка зазначена у виконавчому листі від 01 червня 2018р. по справі №175/5360/13-ц: АДРЕСА_2.

23 березня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. було складено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 1700, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з невиконанням без поважних причин рішення суду.

25 березня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. було складено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

08 квітня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

11 квітня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

13 квітня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні № 58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

17 квітня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

23 квітня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

27 квітня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

11 травня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. було складено акт державного виконавця при виконанні виконавчого листа №175/5360/13-ц, виданого 02 липня 2018р. на виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2017р. по справі №175/5360/13-ц, яким, зокрема, вирішено:

«Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити наступний час та дні для зустрічей батька з сином:

-батько має право на спілкування та проживання з сином, включаючи нічний час, під час своєї відпустки та щорічних шкільних канікул без присутності матері дитини 60 днів щорічно, з можливістю розподілу цих днів протягом року;

-кожні парні тижні місяця з 09:00 години суботи до 20:00 години неділі, включаючи нічний час на території квартири ОСОБА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 чи за іншим місцем його мешкання, без присутності матері дитини ОСОБА_1 ;

-спілкування з 09:00 години до 20:00 години на території власної квартири чи за іншим місцем мешкання ОСОБА_2 , без присутності матері дитини, в наступні святкові дні: Різдво, Пасха, Трійця, День Конституції, День Незалежності (за рік не менше 5 святкових днів, що дорівнюй половині всіх державних свят України) з можливістю змінити ці дні на інші святкові дні за обопільної згоди батьків;

-щоденне вільне спілкування з сином телефоном чи іншими телекомунікаційними мережами;

-день народження сина ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09:00 години до 20:00 години 09 листопада, кожний парний рік (2016, 2018...) за місцем мешкання ОСОБА_2 ;

-день народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 09:00 години до 20:00 години 12 червня за місцем мешкання позивача без присутності матері дитини;

-під час хвороби дитини з 09:00 години до 20:00 години за місцем знаходження сина з дотриманням його режиму та надавати вільний доступ лікарів для його огляду;

-вільне спілкування з сином в дошкільних, шкільних та інших навчальних закладах у час вільний від навчального процесу».

У вищезазначеному акті державним виконавцем зафіксовано таке: «виходом державного виконавця, за адресою місця проживання та реєстрації стягувача, та за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1 ., боржник ( ОСОБА_1 ) разом з дитиною ( ОСОБА_3 , 2009 р.н.) не з`явилась. Однак про відкриття виконавчого провадження та рішення ВСУ від 07.12.2018р. боржнику, як і її представнику Вербі А.П. зі слів стягувача ( ОСОБА_2 ), під час судового засідання 09.05.2019р. в Краківському районному суді ОСОБА_2 було надано до суду та ОСОБА_1 інформацію про відкриті виконавчі провадження у відношенні ОСОБА_1 , як боржника. Згідно норм чинного законодавства не повідомлено ні державного виконавця, ні стягувача ОСОБА_2 про неможливість виконання рішення».

Даний акт державного виконавця складено у присутності стягувача ( ОСОБА_2 ) та двох понятих (гр. ОСОБА_9 , гр. ОСОБА_10 ).

11 травня 2019 р. старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 було винесено постанову якою на ОСОБА_1 було накладено штраф в розмірі 3400, 00 грн. на користь держави із посиланням на ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з повторним невиконанням рішення боржником без поважних причин.

Не погодившись із постановою державного виконавця про накладення штрафу від 11 травня 2019 р., ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Поняття та особливості здійснення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) визначено Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі №1404-VIII органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до статті 13 Закону №1404-VIII - під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із статтею 24 Закону №1404-VIII, виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії, здійснюється виконавцем за місцем вчинення таких дій.

У відповідності до частини 6 статті 26 Закону № 1404-VIII, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною); за рішенням про встановлення побачення з дитиною державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення шляхом забезпечення побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Статтею 28 Закону №1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Особливості порядку виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовані статтею 63 Закону №1404-VIII.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником (частина 1 статті 63 Закону №1404-VIII).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (частина 2 статті 63 Закону №1404-VIII).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (частина 3 статті 63 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини 1 та 2 статті 75 Закону №1404-VIIІ встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Згідно пункту 3 розділу 14 Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012р., у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

За вказаних обставин державний виконавець зобов`язаний перевірити стан виконання рішення наступного робочого дня після закінчення строку, вказаного у постанові про відкриття виконавчого провадження та у постанові про накладення штрафу.

Судом на підставі аналізу вказаних вище норм Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень яка затверджена наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012р., встановлено, що державний виконавець під час виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, вправі винести лише дві постанови про накладення на боржника штрафу за невиконання виконавчого документу; після цього державний виконавець повинен надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, вжити інших заходів примусового виконання рішення та закінчити виконавче провадження.

При цьому, з наведених норм вбачається, що державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Обов`язковість встановлення відсутності поважних причин не виконання судових рішень покладена саме на державного виконавця, та випливає зі змісту статті 75 Закону №1404-VIII.

Поважними в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 р. у справі №160/3463/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 було скасовано постанову державного виконавця від 23.03.2019р. про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. на ОСОБА_1 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 р. апеляційну скаргу Чечелівського ВДВС залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 р. по справі 160/3463/19 - без змін.

При цьому, суд зазначає, що під час розгляду справи №160/3463/19 судами було встановлено, що ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та проживають з 01.06.2018 р. у АДРЕСА_3 .

Крім того, було встановлено, що державний виконавець та відповідач у справі були обізнані про факт проживання з 01.06.2018р. ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні ВП №58654717, та її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у АДРЕСА_3 , оскільки позивач неодноразово зверталася з скаргами відповідача, в яких наголошувала, що проживає з своїм сином саме за адресою - АДРЕСА_3 , та просила виправити помилку у виконавчих листах по справі №175/5360/13-ц і вірно зазначити адресу місця проживання її з сином. Крім того, відповідачем не було доведено факт того, що боржнику ОСОБА_1 на момент прийняття відповідачем оскаржуваної постанови від 23.03.2019 р. було відомо про відкриття відповідачем 18.03.2019 р. виконавчого провадження №58654717, та про наданий державним виконавцем строк на добровільне виконання виконавчого документу у цьому виконавчому провадженні, тоді як під час розгляду справи №160/3463/19 судом встановлено, що про факт відкриття відповідачем виконавчого провадження та про існування постанови відповідача від 23.03.2019 р. про накладення штрафу на позивача стало відомо представнику позивача 04.04.2019 р. після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №58654717.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені вище обставини є безпосередньо пов`язаними з винесеною відповідачем оскаржуваною постановою, якою на позивача повторно накладено штраф за невиконання рішення суду, тому беруться судом до уваги.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, досліджені докази, суд приходить до висновку, що тільки у разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення суду виконавець виносить постанову про повторне накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, що передбачено частиною 2 статті 63 Закону №1404-VIII, при цьому, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.10.2019р. у справі №160/3463/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: ОСОБА_2 було скасовано первинну постанову державного виконавця від 23.03.2019 р. про накладення штрафу в розмірі 1700,00 грн. на ОСОБА_1 (залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 р. по справі №160/3463/19).

Таким чином, відповідачем не підтверджено повторне невиконання без поважних причин рішення суду, а тому, постанова державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур А.С. у виконавчому провадженні №58654717 від 11.05.2019 р. про повторне накладення штрафу у розмірі 3400, 00 грн. на ОСОБА_1 , є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003р. №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправної та скасування постанови державного виконавця - підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо понесених судових витрат позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні даного позову надано платіжне доручення №298 від 16 серпня 2019 р. про сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., тому вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача.

Окрім того, позивачем також понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням №257 від 20 червня 2019 р. на суму 1921, 00 грн.

Таким чином, загальна сума понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору становить 2 689, 40 грн.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.ч. 1, 2 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідач не спростував заявлені позивачем вимоги про стягнення витрат на оплату правничої допомоги, процесуальним правом на подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не скористався.

Між адвокатом Вербою Андрієм Петровичем та ОСОБА_1 (Довіритель) укладено договір про надання правової допомоги від 13 травня 2019р.

Відповідно до підпункті 1.1. пункту 1 «Предмет договору» вказаного договору: довіритель доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання представляти інтереси довірителя в Дніпропетровському окружному адміністративному суді у справі за позовом ОСОБА_1 до Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про та скасування постанови державного виконавця від 11 травня 2019 р. про накладання штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 3400, 00 грн. у виконавчому провадженні №58654717.

Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 17 квітня 2019 р. встановлено, що відповідно до умов договору надання правової допомоги б/н від 13 травня 2019 р. «Виконавцем» надана наступна правнича допомога: усні консультації з правових питань: кількість витраченого часу 0,5 год., сума витрат - 500, 00 грн.; проведення на вимогу клієнта аналізу судової практики з розгляду подібної категорії справ: кількість витраченого часу - 0,5 год., сума витрат - 500, 00 грн.; збір доказів, ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження: кількість витраченого часу - 0,25 год., сума витрат - 250, 00 грн.; підготовка позовної заяви: кількість витраченого часу - 1,5 год., сума витрат - 1500, 00 грн.; надання інших видів правничої допомоги на вимогу клієнта в тому числі правова оцінка судової перспективи справи: кількість витраченого часу - 0,25 год., сума витрат - 250, 00 грн.

Відповідно до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 20 травня 2019 р., послуги надані належної якості та відповідно до умов договору. Вартість наданих послуг становить 3000, 00 грн., з яких сплачено 3000, 00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №24800 від 29 серпня 2019 р. із зазначенням призначення платежу, що відповідає предмету позову.

Також у відповідності до Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 16 жовтня 2019 р. встановлено, що відповідно до умов договору надання правової допомоги б/н від 13 травня 2019 р. «Виконавцем» надано послуги з правничої допомоги належної якості та відповідно до умов договору. Вартість наданих послуг становить 11 000, 00 грн., з яких позивачем додатково сплачено 1000, 00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №28527 від 17 жовтня 2019 р. із зазначенням призначення платежу, що відповідає предмету позову.

У матеріалах справи міститься ордер від 13 травня 2019р. на представництво інтересів позивача на підставі договору про надання правничої допомоги від 13 травня 2019 р.

Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №738 від 24 грудня 2011 р., яке видано Вербі Андрію Петровичу .

За таких обставин, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача понесені фактичні витрати на правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн., оскільки вказані витрати документально підтверджені та відповідачем не спростовані.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 100, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Мазур Анастасії Сергіївни №58654717 від 11 травня 2019 р. про накладення штрафу у розмірі 3400, 00 грн. (три тисячі чотириста гривень) на ОСОБА_1 .

Стягнути з Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 100, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 689, 40 гривень (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 40 копійок).

Стягнути з Чечелівського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд. 100, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000, 00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Відповідно до ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Згідно ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено і підписано 17 січня 2020 року.

Суддя Н.В. Боженко