Справа № 520/13919/19
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

16.01.2020 р. справа №520/13919/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області
провизнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом 18.12.2019 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято 19.12.2019 р. Відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 08.01.2020 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) визнання неправомірними дій Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, (відділ з питань перерахунку пенсій №27 Московського району), виражених у порушенні п. 3.4 Порядку нарахування пенсій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року, при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 ; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (відділ з питань перерахунку пенсій №27 Московського району) провести нарахування пенсій згідно п. 3.4 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року, а саме (погодинна кратна оплата+ доплата за роботу у понаднормовий час + премія): 5 днів х 25,4 + доплата за роботу у вихідний день (158,45 руб. згідно довідки).

Аргументуючи ці вимоги зазначив, що адміністративний орган протиправно виплачує пенсію не у повному обсязі у розмірі 10.432,42грн., у той час як за обрахунком за формулою (заробітна плата+премія):5 днів*25,4+доплата за роботу у вихідний день розмір пенсії має становити 13.725,55грн.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі за текстом - владний суб`єкт, орган управління), з поданим позовом не погодився.

Підставами заперечень проти позову є доводи про те, що пенсія позивачу виплачується у порядку та в обсязі, передбачених законодавством.

Дослідивши приєднані до справи докази, суд установив такі обставини спору.

Заявник народився 12.02.1950р., на обліку як пенсіонер перебуває в установі відповідача, отримує пенсію по інвалідності як інвалід 2 групи у порядку ст.54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

До 30.11.2018р. заявник отримував пенсію у сумі 8.916,58грн. за показником основний розмір від середнього заробітку.

26.01.2018 р. заявник подав до райУПФУ заяву про перерахунок пенсії.

За наслідками розгляду цієї заяви Управлінням Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова було відмовлено у перерахунку пенсії, про що складено протокол від 02.02.2018 №102795/121.

Названий протокол було скасовано у межах справи №520/6/19 рішення суду від 04.03.2019р. Одночасно із цим, судом було постановлено зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23 листопада 2011 року, на підставі довідки про заробітну плату № 3/2118 від 15.03.2016 за період роботи з 26.04.1986 по 30.04.1986, та 3) виплатити, починаючи з 23 липня 2018 року, з урахуванням уже проведених виплат.

28.10.2019р. зверненням установленої форми заявник звернувся до Управління з приводу перерахунку пенсії згідно вказаного рішення суду.

Рішенням Управління у формі протоколу з розгляду спірних питань від 01.11.2019р. №95/121 заявнику було відмовлено у перерахунку пенсії за бажаною для нього формулою (заробітна плата+премія):5 днів*25,4+доплата за роботу у вихідний день.

З тексту наданого пенсійним органом документу з найменуванням Версія: 1.6.40.1. Дата - час розрахунку: 07.06.2019 12:26 вбачається, що за датами перерахунку 01.12.2018р., 01.01.2019р., 01.07.2019р., 01.12.2019р. показник основного розміру пенсії за параметром - середній заробіток залишався перманентним і складав - 8.916,58грн.

Разом із тим, з тексту наданого пенсійним органом документу з найменуванням Версія: 1.6.40.1. Дата - час розрахунку: 07.06.2019 12:29 вбачається, що за датами перерахунку 01.03.2019р., 01.04.2019р., 01.05.2019р., 01.07.2019р., 01.12.2019р. показник основного розміру пенсії за параметром - середній заробіток також залишався перманентним, але складав - 10.432,42грн.

Цей же показник зазначений у документі з найменуванням Версія: 1.6.40.1. Дата - час розрахунку: 16.07.2019 12:31, документі з найменуванням Версія: 1.6.41.1. Дата - час розрахунку: 22.07.2019 16:43, документі з найменуванням Версія: 1.6.41.1. Дата - час розрахунку: 22.07.2019 16:35, документі з найменуванням Версія: 1.6.41.1. Дата - час розрахунку: 01.08.2019 07:47, документі з найменуванням Версія: 1.6.41.1. Дата - час розрахунку: 01.08.2019 07:45.

Не погодившись із правомірністю рішення пенсійного органу з приводу відмови у проведенні перерахунку за заявою від 28.10.2019р., заявник ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

У силу положень ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі за текстом - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 4.1 розділу IV "Приймання, оформлення і розгляд документів" Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно положень п.4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, обов`язок тероргану ПФУ вирішити звернення громадянина з приводу призначення чи перерахунку пенсії у формі рішення виникає лише у разі подання таким громадянином заяви за формою згідно з додатком 3 до Порядку №22-1.

Подання ж громадянином заяви довільної форми не виключає можливості вирішення терорганом ПФУ порушених у зверненні питань у порядку Закону України «Про звернення громадян» у спосіб надання відповіді у формі листа.

При цьому, у силу ч.4 ст.242 КАС України суд зважає на правовий висновком постанови Верховного Суду від 11.06.2019р. по справі №206/7230/16-а (адміністративне провадження №К/9901/22352/18, К/99901/22351/18), де указано, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.

У спірних правовідносинах органом ПФУ звернення заявника було вирішено у порядку ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та п. 4.1 розділу IV Порядку №22-1 шляхом оформлення управлінського волевиявлення рішенням, викладеним у протоколі від 01.11.2019р. №95/121.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що на відносини із пенсійного забезпечення заявника поширюється дія норм Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, згідно зі ст.54 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" порядок обчислення середньомісячного заробітку для призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Згаданий порядок визначений постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2011р. №1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі за текстом - Порядок №1210).

Пунктом 1 Порядку №1210 передбачено, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

У силу загального правила за п.2 Порядку №1210 заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

Водночас із цим, п.3 Порядку №1210 передбачені окремі виключення із цього загального правила, а саме: у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження: 1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні; 2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС; 3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження; 4) менше календарного місяця у 1986-1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати; 5) менше місяця та захворіла на променеву хворобу, пенсія обчислюється згідно із статтею 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Отже, за п.п.4 п.3 Порядку №1210 у разі, коли особа у 1998-1990 роках відпрацювала календарні дні у зоні відчуження, кількість яких складає менше календарного місяця, то за її бажанням пенсія може бути обчислена виходячи з заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження.

У такому випадку заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Судовим рішення по справі №520/6/19 визнано право заявника на перерахунок пенсії за процедурою п.п.4 п.3 Порядку №1210.

Згідно з ч.2 ст14 та ч.1 ст.370 КАС України згаданий судовий акт є обов`язковим як для УПФУ у Московському районі м.Харкова, так і для правонаступника даного пенсійного органу, тобто для Головного управління.

У копії довідки від 15.03.2016р. №3/2118 зазначено, що 26.04.1986р. заявник відпрацював 8 годин робочого часу із розрахунку винагороди 1,15карб. за годину при кратності 5 (тобто оплата цього часу праці складає - 46,00крб.) та 8 годин понаднормового часу із розрахунку винагороди 86,25крб., а усього денна оплата праці склала - 132,40крб.

Однак, добуток арифметичної дії із додавання величин 46,00крб. і 86,25крб. у підсумку дає результат у 132,25крб., а не 132,40крб. як викладено у довідці.

27.04.1986р. згідно з відомостями цієї ж довідки заявник відпрацював 8 годин робочого часу із розрахунку винагороди 1,15карб. за годину при кратності 5 (тобто оплата цього часу праці складає - 46,00крб.) та 6 годин понаднормового часу із розрахунку винагороди 60,05крб.. Окрім того, відбулось нарахування доплати за роботу у цій день як вихідний у розмірі 158,45крб. за 14 годин роботи, адже 27.04.1986р. є неділею за календарем. Усього денна оплата праці склала - 218,50крб.

Однак, добуток арифметичної дії із додавання величин 46,00крб., 60,05крб., 158,45крб. у підсумку дає результат у 264,5крб., а не 218,50крб. як викладено у довідці.

28.04.1986р. згідно з відомостями довідки №3/2118 заявник відпрацював 12 годин робочого часу із розрахунку винагороди 1,15карб. за годину при кратності 5 (тобто оплата цього часу праці складає - 46,00крб.) та 4 годин понаднормового часу із розрахунку винагороди 40,25крб..

Однак, добуток арифметичної дії із додавання величин 46,00крб. і 40,25крб. у підсумку дає результат у 86,25крб., а не 86,40крб. як викладено у довідці.

29.04.1986р. згідно з відомостями названої довідки заявник відпрацював 8 годин робочого часу із розрахунку винагороди 1,15карб. за годину при кратності 5 (тобто оплата цього часу праці складає - 46,00крб.).

30.04.1986р. згідно з відомостями означеної довідки заявник відпрацював 6 годин робочого часу із розрахунку винагороди 1,15карб. за годину при кратності 5 (тобто оплата цього часу праці складає - 34,50крб.).

Отже, заробіток заявника за період 26.04.1986р.-30.04.1986р. склав 563,50крб. (132,25крб. + 264,50крб. + 86,25крб. + 46,00крб. + 34,50крб.), у той час як у довідці зазначено 517,80крб.

При цьому, у тексті довідки від 15.03.2016р. №3/2118 указано, що оплата має провадитись із використанням 6-годинного робочого дня, хоча усі розрахунки проведені із використанням показника 8-годинного робочого дня.

Саме на це показує як відсутність понаднормового часу за 29.04.1986р., так і віднесення на показник понаднормового часу роботу понад 8 годин у період 26.04.1986р.-28.04.1986р.

У пункті 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) міститься правовий висновок, у силу якого адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Суд зауважує, що у тексті оскарженого рішення пенсійного органу не викладено взагалі жодних юридичних і фактичних мотивів управлінського волевиявлення адміністративного органу і не наведено жодних розрахунків на спростування правомірності задекларованого заявником наміру.

Відтак, рішення слід визнати таким, що не відповідає вимогм ч.2 ст.2 КАС України і підлягає скасуванню.

Водночас із цим, явна та очевидна недостовірність відомостей довідки про заробітну плату створює відсутність підстав для задоволення вимоги заявника про проведення перерахунку пенсії за викладеною у позові формулою.

Розрахункові недоліки довідки про заробітну плату має бути усунутий пенсійним органом у порядку ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де указано, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Суд констатує, що у ході розгляду справи владним суб`єктом не подано доказів відповідності закону оскарженого рішення (діяння), а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично правильними та фактично обґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення.

Наведені ж приватною особою доводи не відкидають гіпотетично припустимої можливості існування в умовах реальної дійсності.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, суд зважає, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-78, 90, 211 КАС України, суд зазначає, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах не забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини фактичної дійсності з`ясував неповно, а положення належної норми законодавства витлумачив невірно.

Отже, у спірних правовідносинах допущені порушення спричинили настання негативних наслідків, що є визначеною процесуальним законом підставою для задоволення позову в частині вимоги про скасування рішення пенсійного органу.

Оскільки прийняте за заявою зацікавленої особи рішення владного суб`єкта підлягає скасуванню, то це призводить до втрати юридичної дії цього ненормативного акту і набуття названою заявою статусу нерозглянутої, що зумовлює виникнення потреби в обтяженні владного суб`єкта обов`язком вирішити по суті дану заяву.

Відтак, пенсійний орган слід обтяжити обов"яком повторно вирішити заяву заявника від 28.10.2019р.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в особі Відділу з питань перерахунків пенсій №27 Управління застосування пенсійного законодавства у формі протоколу від 11.11.2019р. №95/121.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнаходження - 61022, Харківська область, м.Харків, м-н Свободи, Держпром, 3під`їзд 2 поверх; ідентифікаційний код - 14099344) повторно вирішити заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження - АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. - НОМЕР_1 ) від 28.10.2019р. з урахуванням висновків суду по даній справі.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, а саме: протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя Сліденко А.В.