Справа № 500/2380/19
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 січня 2020 року

Київ

справа №500/2380/19

адміністративне провадження №К/9901/1092/20

Верховний Суд, у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Желєзного І.В. та Коваленко Н.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1

до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради,

треті особи Приватне підприємство «Меркурій Вест», Управління Служби безпеки України в Тернопільській області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: підприємство «Меркурій Вест», управління Служби безпеки України в Тернопільській області, в якому просили: визнати протиправними та скасувати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з вбудованими гаражами від 19 жовтня 2018 року № 186; визнати протиправним та скасувати реєстрацію дозволу на виконання будівельних робіт від 13 березня 2019 року ТП № 43.

Ухвалою від 28 жовтня 2019 року Тернопільський окружний адміністративний суд повернув вказану позовну заяву.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 500/2380/19 залишено без змін.

ОСОБА_1 не погодившись зі вказаною ухвалою, 03 січня 2020 року подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що лише 12 серпня 2019 року позивачі дізналися і могли дізнатися, що їхні права та інтереси порушено, коли отримано та здійснено аналіз запитуваних документів, але в будь-якому випадку не раніше 15 травня 2019 року (дата видачі припису про порушення законодавства в сфері містобудівної діяльності).

Колегія суддів перевірила наведені у касаційній скарзі міркування, додані до неї матеріали і дійшла висновку про те, що у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити з огляду на таке.

Згідно з статтею 120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частиною першою та другою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особи дізналися або повинні були дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України..

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, 18 жовтня 2019 року ухвалою суду було залишено без руху позовну заяву та надано час для усунення недоліків, шляхом подання до суду оригіналу відповідного документу про сплату судового збору у визначеному законом розмірі або докази звільнення від сплати судового збору; подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням та доказами поважності причин його пропуску.

23 жовтня 2019 року позивачами подано заяву про усунення недоліків, а саме долучено до матеріалів справи оригінали квитанцій № 0.0..1 від 23 жовтня 2019 року на суму 1536,80 грн., № 0.0..1 від 23 жовтня 2019 року на суму 1536,80 грн. та заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказана заява подана в одному екземплярі. Відтак, позивачами повністю не виконано вимоги зазначені в ухвалі Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2019 року. Крім того, представником позивачів надано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування вказаної заяви, представник позивачів зазначає, що позивачі не мали можливості ознайомитися з робочим проектом на будівництво, оскільки його копію не надано навіть на адвокатські запити. Датою, коли позивачі могли дізнатися про порушення своїх прав та інтересів є саме 15 серпня 2019 року (дата отримання копії проекту землеустрою) і на позивачів не могло бути покладено обов`язку щодо перевірки правомірності дій суб`єктів владних повноважень чи обов`язку ставити під сумнів правомірність таких дій. Розглянувши клопотання представника позивачів про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку, що позивачами не доведено поважності пропуску строку звернення до суду, з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 19 жовтня 2018 року Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради видано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, які затверджено наказом від 19 жовтня 2018 року № 186. 13 березня 2019 року надано дозвіл на початок будівельних робіт. Для правомірності видачі дозволу на виконання будівельних робіт підлягає дослідженню робочий проект на будівництво та документи, які стали підставою для затвердження робочого проекту та видачі дозволу на виконання будівельних робіт. Отже, позивачам було відомо про наявності дозволу на початок будівельних робіт, а відтак їх твердження про необізнаність не відповідають дійсності та не підтверджені необхідними доказами.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивачами не було надано належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суди попередніх інстанцій, повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , виходив з того, що позивачами не було надано належних та допустимих доказів щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Таким чином, оскаржуване рішення є слушним, вмотивованим і таким, що ґрунтується на законі, зокрема положеннях пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України та частини п`ятої статті 298 КАС України. Правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Зазначені в касаційній скарзі міркування та судження не применшують правильності висновків ухвали суду апеляційної інстанції.

Крім того, суд враховує, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Крім того, суд зазначає, що ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року висловлена аналогічна правова позиція щодо відмови у відкритті касаційного провадження з тих самих підстав та на ті ж самі судові рішення.

При прийнятті рішення про відмову у відкритті касаційного провадження у даній справі колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, сформовану в ухвалах від 06 серпня 2019 року у справі № 440/425/19, від 20 травня 2019 року у справі № 520/8891/18 та від 29 липня 2019 року у справі № 522/7472/17.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради, треті особи Приватне підприємство «Меркурій Вест», Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про скасування рішень.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

І.В. Желєзний

Н.В. Коваленко