Справа № 205/8104/19
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

10.12.2019 Єдиний унікальний номер 205/8104/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/8104/19
2-а/205/195/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції 3 батальйону 1 роти Піскуна Дмитра Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач 18.09.2019р. звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просить суд: скасувати постанову серії ЕАК № 1518511 від 14.09.2019р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позовна заява мотивована, зокрема, тим, що фактичного розгляду справи не відбулось, ОСОБА_1 не порушував правил дорожнього руху та не перевищував дозволеної швидкості руху в населеному пункті, оскільки на трасі Дніпро-Кривий Ріг дорожній знак «початок населеного пункту» с. Миколаївка є, а дорожній знак 5.46 «кінець населеного пункту» відсутній, та інспектор зупинив ОСОБА_1 поза межами с. Миколаївка.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.09.2019р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

30.10.2019р. до суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він посилаючись на правомірність своїх дій, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

30.10.2019р. від представника третьої особи, - Лукіної А.А. до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона посилаючись на безпідставність викладених у позові обставин, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач, - ОСОБА_1 надав суду заяву, у якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач, - ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте у своєму відзиві на позов, просив справу розглядати за його відсутності.

Третя особа у письмових поясненнях просила справу розглядати за відсутності свого представника.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши викладені у позовній заяві обставини та вивчивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного позову з огляду на наступне.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1518511 від 14.09.2019р. встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2019р. о 10 год. 13 хвилин в с. Миколаївка по вул. Магістральній, 2, рухався зі швидкістю 88 км/год., чим перевищив дозволену швидкість руху на 38 км/год, швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості TruCam 000672, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.3).

Вищевказаною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 255,00 грн.

Позивач у своєму позові посилається на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, розглянуто справу за місцем вчинення правопорушення, відсутність доказів того, що вимірювальний засіб сертифікований, а також на те, що ним не порушувались правила дорожнього руху, оскільки на трасі Дніпро-Кривий Ріг дорожній знак «початок населеного пункту» с. Миколаївка є, а дорожній знак «кінець населеного пункту» відсутній та інспектор зупинив ОСОБА_1 поза межами с. Миколаївка.

Суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов`язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час вчинення спірних дій та прийняття спірної постанови (14.05.2017 року), суд дійшов висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Закон № 596-УІІІ від 14.07.2015 року не визнаний неконституційним, а відтак, є обов`язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Таким чином, ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення додержано вимог чинного законодавства, яким врегульовано порядок розгляду таких справ.

Стосовно посилання позивача на відсутність доказів того, що вимірювальний засіб сертифікований, як на підставу для скасування оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.

З оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення зафіксовано на прилад TruCam 000672.

Окрім того, з наданих представником УПП в Дніпропетровській області відеозапису та фотознімку вбачається, що серійний номер вимірювального засобу, на який зафіксовано вищевказане правопорушення саме TruCam 000672.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13722 від 21.12.2019р. лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС000672 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що у даному випадку швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, зафіксовано сертифікованим вимірювачем швидкості.

Стосовно посилань позивача, на те, що в населеному пункті с. Миколаївка не встановлено знака 5.46 «Кінець населеного пункту» та інспектором зафіксовано його швидкість руху поза межам с. Миколаївка, суд зазначає наступне.

Так, у пункті 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 5 розділу IV Інструкції № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі; нормативно-правовий акт № 1395 від 07.11.2015» передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно з п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км./год.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

У населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту». Якщо початок населеного пункту позначений знаком 5.47, то порядок руху визначається вимогами пункту 12.6 цих Правил, а правила зупинки та стоянки в населеному пункті не діють.

Наявність знаку 5.45 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем у справі.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що він не порушував Правила дорожнього руху, оскільки в населеному пункті с. Миклаївка відсутній знак 5.46 та відповідно він здійснював рух поза межами с. Миколаївка, оскільки з дослідженого відеозапису вбачається, що перевищення швидкості руху було зафіксовано в межах населеного пункту, одразу за пішохідним переходом.

Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач, керуючи транспортним засобом марки Toyota Corolla д.н.з НОМЕР_1 , перевищив встановлене обмеження швидкості в населеному пункті, визначеного дорожнім знаком 5.45 на 38 км/год, що вбачається з відеозапису, зробленого за допомогою приладу TruCam, а відтак і про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний, зокрема, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 77-79, 139, 246, 255, 263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції сержанта поліції 3 батальйону 1 роти Піскуна Дмитра Володимировича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 286, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяН.Г. Остапенко