Справа № 420/3507/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 420/3507/19

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 06 вересня 2019 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

за участі секретаря судового засідання: Недашковської Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання провести поновлення виплати пенсії за віком,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 11.01.2019 року з відповідними розрахунками поновлюваної пенсії та зобов`язання провести поновлення виплати пенсії за віком з 15.10.2011 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до органів пенсійного фонду, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що листом Суворовського ОУПФУ в м. Одесі №222/01-3 від 11.01.2019 року повідомлено позивача про те, що позивачу на виконання рішення суду від 07 серпня 2014 року поновлено виплату пенсії за віком з 15.01.2011 року в розмірі 107 грн., що, на думку позивача, є невірним та помилковим. Позивачка вважає, що діяльність відповідача щодо поновлення виплати пенсії позивачу у розмірі без відповідного перерахунку має бути визнана протиправною та відповідача слід зобов`язати здійснити поновлення виплати пенсії за віком з 15 жовтня 2011 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивачки до УПФУ з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позивних вимог є помилковим, що відповідачем при поновленні виплати пенсії не враховано вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії, не врахований показник середньої заробітної плати у розмірі 1735,02 грн., не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства, не виконано перерахунок відповідно до вимог діючого законодавства та щоквартального підвищення розміру пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно матеріалів справи, 01 серпня 1996 року по досягненні пенсійного віку та наявності 41 страхового стажу (копія трудової книжки додається до матеріалів справи) (а.с.43-61), позивачу була призначена пенсія за віком, що підтверджено пенсійним посвідченням (а.с. 39-42), яка виплачувалась їй до виїзду за кордон до Ізраїлю 18 червня 2001 року.

Після її виїзду за кордон, виплата пенсії була припинена, про що сторонами не заперечуються.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12 зобов`язано управління Пенсійного фонду в Суворовському районі міста Одеси поновити виплату пенсії позивачу за віком, починаючи з 15 жовтня 2011 року (а.с.64-68)

Згідно наявних в матеріалах справи розпоряджень, протоколів, розрахунків, відповідачем з 15.10.2011року було поновлено виплату пенсію позивачу у розмірі, що був визначений до моменту прийняття пенсійним органом рішення про припинення виплати пенгсії.

Розмір пенсії позивача складає 107 грн.

Позивач вважаючи, що відповідачем при розрахунку її пенсії після поновлення протиправно не застосовано показник середньої заробітної плати за три роки до дня зверненя до пенсійного органу відповідно до вимог ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства, звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачу пенсію було поновлено з дотриманням приписів ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, що підтверджується матеріалами справи, а будь яких доказів отримання пенсії у меншому розмірі позивачем до суду не надано, до того ж лист-відповідь на звернення, направлений позивачу від 11.10.2019 року 3221/01-3 не є актом індівідуальної дії, а тому підстав для задоволення позову ОСОБА_2 не має.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12 зобов`язано управління Пенсійного фонду в Суворовському районі міста Одеси поновити виплату пенсії позивачу за віком, починаючи з 15 жовтня 2011 року (а.с.64-68).

Розпорядженням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про поновлення виплати пенсії на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12, ОСОБА_3 поновлено виплату пенсії з 15.10.2011 року в розмірі 107 грн. (а.с. 113).

Колегією суддів встановлено, що вищевказане розпорядження відповідача про поновлення виплати пенсіі ОСОБА_3 до суду не оскаржувалось.

Під час апеляційного розгляду справи представник відповідача пояснив, що ОСОБА_3 було поновлено пенсію у розмірі, в якому було припинено виплату, на підставі наявних у пенсійній справі документів.

Таким чином, вбачається, що виконавши рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12 ,відповідач поновив виплату пенсії ОСОБА_3 з 15 жовтня 2011 року в розмірі 107 грн., тобто у розмірі, в якому було припинено виплату.

З постанови Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №1522/25527/12 вбачається, що іншого змісту стосовно поновлення пенсіїї позивачці, з покладенням зобовязанння на пенсійний орган провести конкретні передбачені законодавством розрахунки вищевказане судове рішення не містило.

Отже, підставою для звернення із заявленим позовом стали наступні порушення на думку позивача,- що відповідачем при поновленні виплати пенсії не враховано вимоги законодавства стосовно мінімального розміру пенсії, не врахований показник середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до пенсійного органу, не проведено індексації та компенсації втрати частини доходів відповідно до чинного законодавства.

Колегією суддів встановлено, що підстави для звернення до суду з даним позовом виникли у позивача після виконання судового рішення від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12, коли вона дізналась що поновлена їй за рішення суду пенсія у розмірі, в якому вона в той час була припинена, але з урахуванням часу цей поновлений розмір пенсії вже не відповідає нормам діючого законодавства України .

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку,що оскаржувані дії відповідача в даній справі є самостійним предметом позову та не повязані з виконанням судового рішення Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12, оскільке дане рішення, предметом розгляду якого було питання щодо наявності у позивача права на поновлення виплати пенсії виконано в повному обсязі.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, на думку колегії суддів, не можно вважати одним із способів виконання вищезгаданого судового рішення.

Перевіряючи наявність правових підстав для збільшення розміру поновленої позивачу пенсії, згідно зазначених нею вимог, колегія суддів наголошує, що Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV, яким регулюються спірні правовідносини, мав деяку різницю в редакції, протягом періоду за який було поновлено пенсію позивачці за рішенням суду згідно розпорядження пенсійного органу (а.с.113) та протоколу від 14.01.2019 року (а.с.70-71), а саме з 15.10.2011 року 31.01.2019 року, а тому вважає за необхідне навести норми цього Закону в редакції, яка була чинна на дату поновлення позивачу пенсії, а також редакцію цього закону зі змінами, яка діяла протягом періоду, за якій поновлено пенсію позивачу.

Відповідно до редакції Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV, яким регулюються спірні правовідносини станом на час поновлення, тобто на 01.10.2011 Статтею 42. Вищезгаданого закону було передбачено, що індексація та перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, прожиткового мінімуму та страхового стажу (Назва статті 42 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2291-IV ( 2291-15 ) від 23.12.2004)

1. Пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

2. Крім індексації пенсії, передбаченої частиною першою цієї статті, у разі якщо величина середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні за даними спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі статистики за минулий рік зросла, з 1 березня поточного року розмір пенсії підвищується на коефіцієнт, що відповідає не менш як 20 відсоткам темпів зростання середньомісячної заробітної плати штатного працівника в Україні порівняно з попереднім роком, крім випадків, коли підвищення пенсійних виплат за минулий рік перевищило цей коефіцієнт. Якщо коефіцієнт підвищення пенсійних виплат у минулому році був менший, ніж зазначений у цій частині, то збільшення пенсій здійснюється з урахуванням попереднього підвищення. Абзац перший частини другої статті 42 із змінами, внесеними згідно із Законами N 2505-IV (2505-15) від 25.03.2005, N 107-VI (107-17) від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду N 10-рп/2008 ( v010p710-08 ) від 22.05.2008; в редакції Закону N 3668-VI ( 3668-17 ) від 08.07.2011\

Розмір та порядок (341-2005-п ) такого підвищення пенсії визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України.

3. У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, який встановлений на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

Статтю 42 доповнено частиною згідно із Законом N 2291-IV ( 2291-15 ) від 23.12.2004; в редакції Закону N 3668-VI ( 3668-17 ) від 08.07.2011 \

4. У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового

стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (в редакції, зі змінами від 11.10.2017 року, які діють до теперішнього часу) для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.

У разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Обчислення страхового стажу, який дає право на перерахунок пенсії відповідно до цієї статті, здійснюється не раніше дня, що настає за днем, по який обчислено страховий стаж під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

Дія цієї частини не поширюється на пенсіонерів, яким призначено пенсію за вислугу років на умовах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення, та які не досягли віку, встановленого статтею 26 цього Закону.

У відповідності до ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV, у вказаній редакції, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

При визначенні мінімального розміру пенсії за віком та збільшенні мінімальної пенсії за віком, передбачених абзацами першим і другим частини першої, частинами другою і третьою цієї статті, до страхового стажу не враховується період, за який проведено одноразову сплату єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Різниця між розміром пенсії, обчисленим відповідно до абзаців першого і третього частини першої, частини третьої цієї статті, та розміром пенсії, обчисленим відповідно до статті 27 цього Закону, фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

При цьому, згідно п. 4-1 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, крім тих, яким після набрання чинності зазначеним Законом здійснювався перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за періоди страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії: мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений абзацом першим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за наявності у чоловіків 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу; збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується відповідачем, пенсія позивача була призначена з 01 серпня 1996 року, тобто, до набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності 08.07.2011 року.

Також, з матеріалів справи колегією суддів встановлено, що пенсія позивачу поновилася з 2011 року та сумарний страховий стаж позивача є більшим за 41 років, про що свідчать наступні документи: пенсійне посвідчення (додаток №3 до позову), трудова книга (додаток №4 до позову), посвідчення «ветеран праці» (додаток №5 до позову).

Проте, в порушення наведених вище вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відповідачем після поновлення виплати позивачу пенсії не здійснюється підвищення розміру пенсії ОСОБА_1 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, згідно розпорядження Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про поновлення виплати пенсії на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12, ОСОБА_3 поновлено виплату пенсії з 15.10.2011 року в розмірі 107 грн. (а.с. 113) і як пояснив відповідач, позивачу поновлено пенсію у розмірі, в якому було припинено виплату, на підставі наявних у пенсійній справі документів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про зобов`язання провести поновлення виплати пенсії за віком з 15.10.2011 року у розмірі відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застосувавши показники середньої заробітної плати за три роки до дня звернення позивача до органів пенсійного фонду, з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів, суд першої інстанції посилався на протокол № 51 від 14.01.2019 року Про призначення пенсії згідно якого позивачу з 15.10.2011 року, відповідно до якого розрахунок пенсії проведений у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з щорічним підвищенням його розміру та зазначено, що загальний розмір пенсії за віком 691, 46000, загальний розмір пенсії за віком по 2-х складових 794,28000; призначити згідно з Законом України щомісячно в сумі: з 15.10.2011 всього 794,28, з 01.12.2011 810, 28, з 01.01.2012 832, 28, з 01.04.2012 848, 28, з 01.07.2012 854, 28, з 01.10.2012 866, 28, з 01.12.2012 894, 28, з 01.01.2013 904, 28, з 01.12.2013 959, 28, з 01.07.2014 -959, 28, з 01.01.2015 959, 28, з 01.09.2015 -1084, 28, з 01. 05.2016 -1140, 28, з 01.12.2016 - 1257, 28, з 01.05.2017 1322, 28, з 01.10.2017 1462, 28, з 01.01.2018 1499, 48, з 01.07.2018 1499, 48 (а.с. 205).

Проте, згідно письмових пояснень представника відповідача, наданих на виконання ухвали Пятого апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року, пенсія ОСОБА_1 згідно зазначеного протоколу не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідач у даних поясненнях вказує, що цей протокол є «недійсним».

Разом з цим, згідно із Законами України про Державний бюджет на відповідні роки - 2011-2019 р.р., прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 1 жовтня 2011 року складає 784 гривні, з 1 грудня 2011 року складає 800 гривень, з 1 січня 2012 року складає 822 гривні, з 1 квітня 2012 року складає 838 гривень, з 1 липня 2012 року складає 844 гривні, з 1 жовтня 2012 року складає 856 гривень, з 1 грудня 2012 року складає 884 гривні, з 1 січня 2013 року складає 894 гривні, з 1 грудня 2013 року складає 949 гривень, з 1 січня 2014 року складає 949 гривень, з 1 січня 2015 року складає 949 гривень, з 1 вересня 2015 року складає 1074 гривні, з 1 січня 2016 року складає 1074 гривні, з 1 травня 2016 року складає 1130 гривень, з 1 грудня 2016 року складає 1247 гривень, з 1 січня 2017 року складає 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні, з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень, з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Однак, згідно розрахунків пенсії ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах справи вбачається, що відповідачем взагалі не здійснюється перерахунок пенсії позивача після поновлення її виплати у відповідності до вимог ч.3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивачка в своєму позові також зазначає, що ніякого іншого розміру пенсії після її поновлення крім 107 грн вона не отримувала.

Так само в порушення ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідачем не проводиться перерахунок пенсії позивача після поновлення її виплати за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

При цьому, відповідач не заперечує право позивача на перерахунок та підвищення пенсії, проте, не проводить такого перерахунку та підвищення зазначаючи, що позивачу необхідно звернутись до нього з заявою про перерахунок пенсії.

З такою правовою позицією погодився і суд першої інстанції, дійшовши в оскаржуваному рішенні по цієї справі з цього питання до такого висновку: «Таким чином, необхідною умовою для перерахунку пенсії є особиста заява щодо перерахунку пнесії» (а.с.236).

Проте, колегія суддів вважає такій висновок суду першої інстанції неправильним, оскільки як встановлено колегією суддів у даній справі, на виконання вимог постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12, відповідачем з 15 жовтня 2011 року поновлено виплату пенсії позивачу.

З дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, будь-яких обмежень прав позивача, як пенсіонера, якій поновлено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачає автоматичне підвищення та перерахунок пенсії, а тому, посилання відповідача та суду першої інстанції на необхідність зверненя позивача до пенсійного органу з особистою заявою для перерахунку пенсії є безпідставними.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Окрім викладеного, колегія суддів наголошує, що недопустимість дискримінації, в тому числі, щодо пенсійного забезпечення осіб в залежності від місця їх проживання була неодноразово констатована Європейським судом з прав людини, зокрема, у рішенні у справі Пічкур проти України, яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року.

Отже, враховуючи встановлення судом у даній справі допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не проведення перерахунку пенсії та щодо не підвищення розміру пенсії позивача згідно вимог чч.2,3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, та з урахуванням ч.2 ст. 9 КАС України з метою єфективного та повного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати таку бездіяльность протиправною.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним покласти на відповідача зобов`язання здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 з дати поновлення -15.10.2011 року для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та щодо не підвищення ОСОБА_1 розміру пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Поряд з цим, вирішуючи дану справу, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Суворовського обїєднаного управління Пенсійного фонду україни м.Одеси від 11.01.2019 року з відповідними розрахунками поновлюваної пенсії, оскільке поперше цей лист за своєю суттю не є рішенням, а є відповідью на звернення представника відповідача та його не можна вважати актом індівідуальної дії у розумінні, визначеному п.19 ч.1 ст.4 КАС України .

По-друге, як підтверджено під час апеляційного розгляду даної справи пенсію ОСОБА_3 було поновлено саме за розпорядженням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про поновлення виплати пенсії на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12, (а.с. 113), та саме до нього додавались розрахунки пенсії у розмірі 107 грн., дане розпорядження не оскаржувалось і позивач не ставить питання про визнання протиправним та скасування цього рішення.

У звязку з викладеним, позовні вимоги ОСОБА_1 у цієї частині не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо обов`язку здійснити компенсацію втрати частини доходів, колегія суддів зазначає, що вона настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року по справі №487/6923/16-а.

Однак, у спірних правовідносинах відповідачем фактично не здійснено нарахування позивачу пенсії у відповідності до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а так само відповідач не відмовляв позивачу у компенсації втрати частини доходу, тому у цієї частині позов також не підлягає задоволенню.

Водночас, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що при поновленні виплати пенсії позивачу у останнього були відсутні підстави для нового розрахунку пенсії за формулою визначеною у ч. 2 ст. 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме з розрахунку середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за поновленням виплати пенсії, оскільки наведений показник згідно цієї статті визначається при призначені, а не при поновленні пенсії.

В свою чергу, порядок індексації та перерахунку пенсії визначають положення ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, дотримання яких судом вже надано оцінку.

Стосовно доводів апеллянта про те, що відповідачем не здійснюється підвищення розміру її пенсії пропорційно стажу відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме з урахуванням того, що стаж позивача складає більше 25 років, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до діючого законодавства, суд апеляційної інстанції позбавлений повноважень надати оцінку правомірності визначення розміру такої доплати, оскільки доводи щодо не здійснення підвищення розміру пенсії пропорційно стажу відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування позивачем не зазначались у даному позові.

Поряд з цим, заправилами ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, враховуючи, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовані обставини справи, порушено норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання провести поновлення виплати пенсії за віком задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 після поновлення її виплати за постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2014 року по справі №1522/25527/12 для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та щодо не підвищення ОСОБА_1 розміру пенсії у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з дати поновлення її виплати - з 15.10.2011 року для забезпечення індексації пенсії шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, згідно вимог ч. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та з 15.10.2011 року здійснити підвищення розміру пенсії ОСОБА_4 у зв`язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, згідно вимог ч. 3 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 17.01.2020 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.