Справа № 826/15649/18
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2019-03-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2019 року №826/15649/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Геотревел-Україна» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Геотревел-Україна" (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач), про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №2 від 19.06.2018 року в частині донарахування податку на додану вартість за червень, грудень 2016 року на загальну суму 348311,25 грн., з яких 278649,00 грн. за основним платежем та 69662,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині прийняте безпідставно та з порушенням вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим є протиправним та підлягає скасуванню в частині.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.10.2018 року позовну заву залишено без руху.

09.10.2018 року представником позивача через канцелярію суду подано клопотання на виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.10.2018 року, яке прийнято судом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

20.11.2018 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на адміністративний позов, який прийнято судом.

29.11.2018 року представником позивача через канцелярію суду подано відповідь на відзив, яку прийнято судом.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (код 37923784) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, валютного - за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 18.10.2011 року по 31.12.2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 29.05.2018 року №350/26-15-14-02-05/37923784.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «Компанія Геотревел-Україна»:

1. пп. «б» п. 198.1, пп. 198.3 ст. 198, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2756-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 397025 грн., в тому числі за червень 2016 року - 232501 грн., за грудень 2016 року - 151982 грн., за січень 2017 року - 8375 грн., за лютий 2017 року - 4167 грн.

2. п 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI, зі змінами, та п. 1 розділу ІІІ Наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 року №435 «Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

3. п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI зі змінами та доповненнями щодо порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних (за серпень 2017 року).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки позивачем до Головного управління ДФС у м. Києві були подані заперечення з додатками від 06.06.2018 року №1.

Листом Головного управління ДФС у м. Києві від 15.06.2018 року №27825/10/26-15-04-02-05 повідомлено, що висновки акту перевірки від 29.05.2018 року залишено без змін, а заперечення без задоволення.

21.06.2018 року позивачем було отримано податкові повідомлення-рішення від 19.06.2018 року №2 та від 19.06.2018 року №2.

ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» сплатило за податковим повідомленням-рішенням від 19.06.2018 року №2 суму у розмірі 6532,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.06.2018 року №1741.

ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» сплатило за податковим повідомленням-рішенням від 19.06.2018 року №2 суму у розмірі 147969,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.06.2018 року №1742.

27.06.2018 року позивачем було подано до Державної фіскальної служби України скаргу від 27.06.2018 року №27-06/18-1 на податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 19.06.2018 року №2 про скасування даного податкового повідомлення-рішення в частині донарахування податку на додану вартість за червень, грудень 2016 року на загальну суму 348311,25.

Рішенням ДФС України від 16.07.2018 року №23665/6/99-99-11-01-01-25 строк розгляду скарги було продовжено до 25.08.2018 року включно.

11.09.2018 року позивачем отримано рішення ДФС України від 21.08.2018 року №27058/6/99-99-11-01-01-25, яким податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» вважає, що податкове повідомлення рішення від 19.06.2018 року №2, в частині донарахування податку на додану вартість за червень, грудень 2016 року на загальну суму 348311,25 грн., з яких 278649,00 грн. за основним платежем та 69662,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, прийняте ГУ ДФС у м. Києві безпідставно та незаконно, без врахування фактичних обставин та наданих підприємством заперечень, на підставі хибних висновків Акту перевірки від 29.05.2018 року та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернулося з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує орган влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV), Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі - Положення №88).

Відповідно до п. 1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Абзацом 1 п. 75.1.2 встановлено, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Стаття 56 п. 56.1, 56.2, 56.3 ПК України встановлюють, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

У разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті (п. 56.19 ст. 56 ПК України).

Пунктом 77.8 статті 77 Податкового кодексу України, встановлено, що перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Статтею 83 Податкового кодексу України, для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є:

- документи, визначені цим Кодексом;

- податкова інформація;

- експертні висновки;

- судові рішення;

податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до пунктами 85.4 та 85.6 статті 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отже, під час проведення документальної перевірки дослідженню підлягає досить широке коло документів, до яких зокрема, віднесено податкові декларації (розрахунки), фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинні документи, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, отримані в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби документи та податкова інформація, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків, експертні висновки, тощо.

Пункт 201.1 ст. 201 ПК України визначає, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абз 1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно абз. 1 п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пункти 198.1, 198.2 ст. 198 ПК України передбачають, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 198.5 ст. 198.5 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Згідно п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі - Положення №88), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що для встановлення правомірності формування платником податків податкового кредиту належить з`ясовувати реальність руху активів та коштів у процесі здійснення відповідних господарських операцій, факт використання придбаних товарів/послуг у його господарській діяльності та наявність їх економічної доцільності.

З акту перевірки вбачається, що у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні донараховано грошове зобов`язання з податку на додану вартість за господарськими операціями позивача з ТОВ «Укренергоблок» та ТОВ «Квант Торг».

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ТОВ Компанія Геотревел-Україна» є:

- Код КВЕД 77.33 Надання в оренду офісних машин і устаткування, у тому числі комп`ютери;

- Код КВЕД 79.11 Діяльність туристичних агентств;

- Код КВЕД 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність;

- Код КВЕД 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок;

- Код КВЕД 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н. в. і. у. (основний);

- Код КВЕД 68.31 Агентства нерухомості;

- Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування.

Щодо здійснення фінансово господарських операцій між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» та ТОВ «Укренергоблок» з матеріалів справи вбачається наступне.

30.04.2016 року між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) та ТОВ «Укренергоблок» (виконавець) укладено договір про надання послуг б/н, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з організації та проведення заходу (надалі іменуються «послуги»), а замовник зобов`язується оплачувати надані послуги.

Детальна інформація щодо послуг, які надаються за цим Договором (дата та час, кількість осіб, перелік послуг) міститься у додатках до цього договору, які надаються, погоджуються сторонами у письмовій формі.

Заявка має бути погоджена сторонами, що підтверджується підписами сторін.

Пунктом 3 договору визначено, що вартість послуг становить суму згідно акту, надано виконавцем.

Порядок та строки розрахунків погоджуються у додатках.

Розрахунки здійснюються шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця.

Здавання послуг виконавцем иа приймання їх результатів замовником оформлюється актом здавання-приймання наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 (трьох) банківських днів після фактичного надання послуг.

Підписання акту здавання-приймання наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку.

З додатку №1 до Договору про надання послуг №б/н від 30.04.2016 року вбачається, що він укладений між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) та ТОВ «Укренергоблок» (виконавець).

Замовник зробив наступне замовлення:

- Дата, час та місце надання послуги - червень 2016 року. Послуги по організації заходів.

- Перелік страв - згідно діючих та підтверджених заявок.

- попередня сума послуг у грн. з ПДВ - 760000,00.

Загальна (попередня) сума послуг складає 760000,00 грн. у т.ч. ПДВ.

Остаточний розрахунок замовник зобов`язаний здійснити у разі, якщо фактична сума заказу перевищуватиме суму попередньої оплати у строк не пізніше трьох банківських днів з дати отримання послуг.

16.05.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію обслуговування в м. Одеса, в період з 31.05.2016 року по 02.06.2016 року.

10.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію обслуговування Київ, Солом`янська броварня автоквест і вечерю 16.06.2016 року на 8 осіб.

10.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію заходу 16-17.06.2016 року в готелі «Ворзель СПА» на 3 осіб.

10.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію обслуговування у Сумській області, Охтирському районі, с. Чернетчина, вул. Монастирська, 5, парк Славна 21-22.06.2016 року.

10.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію заходу 24.06.2016 року в ресторані «Хуторець на Дніпрі», за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатинська, 10-А на 32 учасника.

22.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію заходу 29.06.2016 року в базі «Мис доброї надії» за адресою: Полтавська обл., с. Глоди на 23 учасника.

22.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію заходу 29.06.2016 року в аквапарку в готелі «Sobkoff» в м. Хмельницький, на 33 учасника.

22.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію заходів у червні 2016 року (оренди футбольних залів, тренера йоги, тренера сальси).

22.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію тренінгу 29.06.2016 року, семінару 29-30.06.2016 року та майстер-класів 29.06.2016 року та 28.06-01.07.2016 року.

24.06.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Укренергоблок» про організацію заходу 29.06.2016 року в Адмірал клубі в м. Ірпіні на 10 учасників.

Позивачем надано акти надання послуг №81 від 02.06.2016 року, №221 від 24.06.2016 року, №222 від 29.06.2016 року, №223 від 30.06.2016 року, №224 від 30.06.2016 року.

Також позивачем надано платіжні доручення №15 від 02.07.2016 рок на суму 50000,00 грн., №37 від 05.07.2016 року на суму 60000,00 грн., №75 від 11.07.2016 року на суму 70000,00 грн., №142 від 22.07.2016 року на суму 90000,00 грн., №147 від 25.07.2016 року на суму 80000,00 грн., №186 від 28.07.2016 року на суму 70000,00 грн., №200 від 02.08.2016 року на суму 82000,00 грн., №229 від 04.08.2016 року на суму 60000,00 грн., в якості сплати за надання послуг згідно договору б/н від 30.04.2016 року.

Між ТОВ «Компанія Шеотревел-Україна», ТОВ «Укренергоблок» та ТОВ «А.І.А.» було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) від 05.08.2016 року.

Відповідно до п. 1 даного договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, цедент (ТОВ «Укренергоблок») відступив цесіонарію (ТОВ «А.І.А.»), а цесіонарій набув право вимоги, належне цедентові, і став кредитором за договором про надання послуг №б/н від 30.04.2016 року між цедентом і ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (боржник).

Згідно п. 2 договору цесіонарій набув право вимагати від ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» належного виконання обов`язку зі сплати заборгованості за надані послуги.

Пунктом 3 договору передбачено, що право вимоги, що було відступлено цесіонарію, засвідчувалося в акті виконаних робіт між ТОВ «Укренергоблок» та ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» від 30.06.2016 року на суму 198000,00 грн.

У зв`язку з підписанням вищевказаного договору ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» перерахувало грошові кошти у сумі 198000,00 грн. на користь ТОВ «А.І.А.» платіжними дорученнями №240 від 09.08.2016 року на суму 70000,00 грн., №311 від 30.08.2016 року на суму 70000,00 грн., №340 від 01.09.2016 року на суму 58000,00 грн.

Вищенаведені послуги були замовлені позивачем у ТОВ «Укренергоблок» на виконання договорів:

1) з ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» №008547 від 19.05.2014 року, факт надання послуг якому підтверджується:

1.1) відповідно до додатку №190 від 18.12.2015 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом надання послуг №234 від 16.06.2016 року;

- податковою накладною №33 від 16.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806007595 від 18.07.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 16.06.2016 року у м. Києві;

1.2) додатком №227 від 13.06.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №239 від 24.06.2016 року;

- податковою накладною №48 від 24.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806008144 від 25.07.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 24.06.2016 року у м. Києві;

1.3) додатком №231 від 14.06.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №235 від 16.06.2016 року;

- податковою накладною №34 від 16.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806011329 від 30.08.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 24.06.2016 року у м. Києві;

1.4) додатком №233 від 29.06.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №251 від 29.06.2016 року;

- податковою накладною №58 від 29.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806009702 від 02.08.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 29.06.2016 року у м. Києві;

1.5) додатком №230 від 29.06.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №237 від 17.06.2016 року;

- податковою накладною №37 від 17.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806008145 від 25.07.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу від 16-17.06.2016 року у м. Києві;

1.6) додатком №225 від 19.05.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №211 від 02.06.2016 року;

- податковою накладною №3 від 02.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806007509 від 14.07.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 30.05-01.06.2016 року у м. Києві;

1.7) додатком №234 від 13.07.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №246 від 29.06.2016 року;

- податковою накладною №52 від 29.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806011332 від 30.08.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 29.06.2016 року у м. Києві;

1.8) додатком №236 від 13.07.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №252 від 29.06.2016 року;

- податковою накладною №59 від 29.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806011328 від 30.08.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 29.06.2016 року у м. Києві;

1.9) додатком №232 від 05.09.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом №238 від 21.06.2016 року;

- податковою накладною №43 від 21.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806011614 від 15.08.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 21.06.2016 року у м. Києві;

2) з Благодійним фондом «Київська школа економіки» №0109/1 від 01.09.2015 року, факт надання послуг якому підтверджується:

2.1) актом надання послуг №247 від 29.06.2016 року;

- бюджетом з організації мастер-класу від 29.06.2016 року;

- податковою накладною №53 від 29.06.2016 року;

- платіжним дорученням №399 від 02.07.2016 року;

2.2) актом надання послуг №248 від 29.06.2016 року;

- бюджетом з організації тренінгу від 29.06.2016 року;

- податковою накладною №54 від 29.06.2016 року;

- платіжним дорученням №400 від 02.07.2016 року.

3) з Міжнародною громадською організацією «Київський економічний інститут» №КЕІ/23/02/16 від 23.02.2016 року, факт надання послуг якому підтверджується:

3.1) актом надання послуг №253 від 30.06.2016 року;

- бюджетом заходу від 29-30.06.2016 року;

- податковою накладною №35 від 17.06.2016 року;

- платіжним дорученням №174 від 17.06.2016 року;

3.2) актом надання послуг №266 від 01.07.2016 року;

- бюджетом заходу від 28.06-01.07.2016 року;

- податковою накладною №51 від 29.06.2016 року;

- платіжним дорученням №182 від 29.06.2016 року.

4) з ПАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» №1 від 06.10.2015 року, факт надання послуг якому підтверджується:

4.1) відповідно до додатку №10 від 19.07.2016 року до договору №1 від 06.10.2015 року:

- актом надання послуг №257 від 30.06.2016 року;

- податковою накладною №67 від 30.06.2016 року;

- платіжним дорученням №806009980 від 08.08.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 16.06.2016 року у м. Києві.

Щодо здійснення фінансово господарських операцій між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» та ТОВ «Квант торг» з матеріалів справи вбачається наступне.

01.11.2016 року між ТОВ «Квант Торг» (виконавець) та ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) укладено договір №б/н про надання послуг, відповідно до пп.1.1 даного договору, в порядку і на умовах, передбачених цим договором виконавець зобов`язується за замовленням замовника надати послуги з тимчасового користування конференц-залами, кімнатою перемовин, обладнанням, тимчасового користування залом ресторану, надання послуг з харчування згідно прейскуранту цін на послуги, надаються окремо до даного договору, для учасників заходів, що проводяться замовником, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги.

30.11.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Квант Торг» про організацію заходу 16.12.2016 року в ресторані «Coin» в м. Києві по вул. Болсуновська, 13-15 на 200 учасників.

12.12.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Квант Торг» про організацію заходу 20.12.2016 року в ресторані «Любимый дядя» на 11 учасників та 19.12.2016 року в ресторані «Рибний базар» на 10 учасників.

12.12.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Квант Торг» про організацію заходу 19-20.12.2016 року в Relax Park Verholy в Полтавській області.

12.12.2016 року ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» подала заявку до ТОВ «Квант Торг» про організацію заходу 23-25.12.2016 року в Rixos Prykarpattya в Трускавці.

12.12.2016 року між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) та ТОВ «Квант Торг» (виконавець) укладено додаток №1 до договору про надання послуг б/н від 01.11.2016 року, відповідно до якого замовник зробив наступне замовлення: послуги по організації заходів 16.12.2016 року, згідно діючих та підтверджених заявок; попередня сума послуг - 318350,00 грн. з ПДВ.

Загальна (попередня) сума послуг складає 318350,00 грн. у т.ч. ПДВ.

15.12.2016 року між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) та ТОВ «Квант Торг» (виконавець) укладено додаток №2 до договору про надання послуг б/н від 01.11.2016 року, відповідно до якого замовник зробив наступне замовлення: послуги по організації заходів 20.12.2016 року, згідно діючих та підтверджених заявок; попередня сума послуг - 347280,00 грн. з ПДВ.

Загальна (попередня) сума послуг складає 347280,00 грн. у т.ч. ПДВ.

26.12.2016 року між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) та ТОВ «Квант Торг» (виконавець) укладено додаток №3 до договору про надання послуг б/н від 01.11.2016 року, відповідно до якого замовник зробив наступне замовлення: послуги по організації заходів 23-24.12.2016 року, згідно діючих та підтверджених заявок; попередня сума послуг - 164004,00 грн. з ПДВ.

Загальна (попередня) сума послуг складає 164004,00 грн. у т.ч. ПДВ.

28.12.2016 року між ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» (замовник) та ТОВ «Квант Торг» (виконавець) укладено додаток №4 до договору про надання послуг б/н від 01.11.2016 року, відповідно до якого замовник зробив наступне замовлення: послуги по організації заходів 25.12.2016 року, згідно діючих та підтверджених заявок; попередня сума послуг - 82260,00 грн. з ПДВ.

Загальна (попередня) сума послуг складає 82260,00 грн. у т.ч. ПДВ.

Позивачем надано акти надання послуг №112 від 16.12.2016 року, №113 від 16.12.2016 року, №110 від 20.12.2016 року, №111 від 20.12.2016 року, №206 від 20.12.2016 року, №205 від 26.12.2016 року, №204 від 28.12.2016 року.

Після підписання актів надання послуг за договором про надання послуг б/н від 01.11.2016 року ТОВ «Квант Торг» було виписано та зареєстровано 28.12.2016 року в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні податкові накладні:

- №112 від 16.12.2016 року на суму ПДВ 22450,00 грн.;

- №113 від 16.12.2016 року на суму ПДВ 30608,33 грн.;

- №110 від 20.12.2016 року на суму ПДВ 23780,00 грн.;

- №111 від 20.12.2016 року на суму ПДВ 25100,00 грн.;

- №206 від 20.12.2016 року на суму ПДВ 9000,00 грн.;

- №205 від 26.12.2016 року на суму ПДВ 27334,00 грн.;

- №204 від 28.12.2016 року на суму ПДВ 13710,00 грн.

Також позивачем надано платіжні доручення №11932 від 28.12.2016 року на суму 140000,00 грн., №11967 від 12.01.2017 року на суму 70000,00 грн., №11983 від 16.01.2017 року на суму 90000,00 грн.; №12031 від 27.01.2017 року на суму 150000,00 грн., №12047 від 31.01.2017 року на суму 170000,00 грн., №879 від 06.02.2017 року на суму 190000,00 грн., платіжне доручення №896 від 10.02.2017 року на суму 101894,00 грн.

Вищенаведені послуги були замовлені позивачем у ТОВ «Укренергоблок» на виконання договорів:

1) з ПрАТ «Джей Ті Інтернешнл Компані Україна» №008547 від 19.05.2014 року, факт надання послуг якому підтверджується:

1.1) відповідно до додатку №314 від 28.12.2016 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом надання послуг №509 від 16.12.2016 року;

- податковою накладною №23 від 16.12.2016 року;

- платіжним дорученням №807000187 від 16.01.2017 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу 16.122016 року у м. Києві;

1.2) відповідно до додатку №317 від 10.01.2014 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом надання послуг №510 від 20.12.2016 року;

- кошторисом з організації заходу від 19-20.12.2016 року;

- податковою накладною №24 від 20.12.2016 року;

- платіжним дорученням №807002579 від 30.01.2017 року;

1.3) відповідно до додатку №318 від 10.01.2017 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом надання послуг №511 від 30.12.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу від 23-25.12.2016 року;

- податковою накладною №35 від 30.12.2016 року;

- платіжним дорученням №807002578 від 30.01.2017 року;

1.4) відповідно до додатку №320 від 15.02.2017 року до договору №008547 від 19.05.2014 року:

- актом надання послуг №512 від 20.12.2016 року;

- фінальним кошторисом з організації заходу від 19.12.2016 року;

- податковою накладною №25 від 20.12.2016 року;

- платіжним дорученням №807004273 від 27.02.2017 року.

Перевіряючи факт здійснення господарських операцій, на підставі яких платником податків сформовано дані податкового обліку, суд досліджує товарність (реальність) таких операцій в сукупності чинників, що впливають на їх реальний зміст. Зокрема, суд оцінює документи та інші дані, що відображені платником податків в податковому та бухгалтерському обліку, з урахуванням специфіки спірної господарської операції.

Отже, сама собою наявність або відсутність окремих документів чи допущення помилок в їх оформленні не може слугувати підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо іншими даними буде підтверджено фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податку у зв`язку з його господарською діяльністю.

В той же час, позивачем надано всі необхідні та належним чином завірені первинні документи на підтвердження реальності здійснених господарських операцій з ТОВ Квант Торг» та ТОВ «Укренергоблок».

Відповідач у відзиві на позов просить суд відмовити у задоволенні позову позивача, мотивуючи тим, що на думку відповідача, господарська діяльність контрагентів позивача (ТОВ «Ченчеле», ПП «Інтерсток», ПП «Аеропостач», ТОВ «Квант Торг», ТОВ «Укренергоблок») мають ознаки нереальності здійснення господарських операцій.

Суд звертає увагу відповідача на те, що позивач не оскаржує податкове повідомлення-рішення від 19.06.2018 року №2 в частині донарахування податку на додану вартість на загальну суму 147969,75 грн., з яких 118376,00 грн. за основним платежем та 29593,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями, по взаємовідносинах з ПП «Аеропостач», ПП «Інтерсток», ТОВ «Ченгеле», ТОВ «Лайніст Інвест». Крім того, позивачем було сплачено суму у розмірі 147969,75 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 27.06.2018 року №1742.

Відповідно статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Головною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Саме законом, а не Актами перевірок. Вказані ж в Актах висновки є суто суб`єктивною думкою посадових осіб податкового органу, оскільки були зроблені за відсутності інформації, яка надається в передбаченому законодавством порядку.

Крім того, відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, яке викладене у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - нікчемними є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо.

Судом встановлено, що на час існування спірних правовідносин, контрагенти позивача, про фіктивність яких стверджує відповідач, були належним чином зареєстровані як юридичні особи та як платники податку на додану вартість, відтак мали належний обсяг правосуб`єктності для здійснення господарських операцій.

При цьому, суд звертає увагу, що частиною 1 статті 91 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, за змістом зазначеної норми державна реєстрація юридичної особи є юридично значимою дією, з якою цивільне та господарське законодавство пов`язує виникнення цивільної правоздатності.

Суд констатує, що згідно вимог чинного законодавства України, обов`язок контролювати звітність контрагентів на суб`єктів підприємницької діяльності не покладено, також, суб`єкт підприємницької діяльності не має права контролювати звітність або своєчасність сплати податків іншими особами. Якщо віднесення сум до складу податкового кредиту відбувається на підставі належним чином оформлених розрахункових, платіжних та інших документів, обов`язковість ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, дії платника податку є правомірними.

Відповідно до ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов`язаннями.

Вирішуючи питання реальності виконання договорів з метою використання отриманих послуг за вказаними договорами у власній господарській діяльності, суд звертає увагу на наступне.

На момент вчинення господарських правовідносин між позивачем та контрагентами і на момент фактичного виконання даних господарських відносин, контрагенти позивача, як юридичні особи були внесені в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та були зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Так, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що зареєстрованими видами діяльності ТОВ «Квант Торг» є:

- Код КВЕД 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;

- Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин;

- Код КВЕД 46.51 Оптова торгівля комп`ютерами, периферійним устаткованням і програмним забезпеченням;

- Код КВЕД 46.52 Оптова торгівля електронним і телекомунікаційним устаткованням, деталями до нього;

- Код КВЕД 78.10 Діяльність агентств працевлаштування;

- Код КВЕД 81.21 Загальне прибирання будинків;

- Код КВЕД 81.22 Інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів;

- Код КВЕД 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання;

- Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля (основний);

- Код КВЕД 62.01 Комп`ютерне програмування;

- Код КВЕД 62.02 Консультування з питань інформатизації;

- Код КВЕД 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткованням;

- Код КВЕД 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем;

- Код КВЕД 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність;

- Код КВЕД 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н. в. і. у.;

- Код КВЕД 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування;

- Код КВЕД 73.11 Рекламні агентства;

- Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації;

- Код КВЕД 73.20 Дослідження кон`юнктури ринку та виявлення громадської думки;

- Код КВЕД 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що зареєстрованими видами діяльності ТОВ «Укренергоблок» є:

- Код КВЕД 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення;

- Код КВЕД 82.30 Організування конгресів і торговельних виставок;

- Код КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (основний);

- Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт;

- Код КВЕД 69.10 Діяльність у сфері права;

- Код КВЕД 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування;

- Код КВЕД 73.11 Рекламні агентства;

- Код КВЕД 73.12 Посередництво в розміщенні реклами в засобах масової інформації.

Крім того, на підтвердження виконання вищевказаних договорів, позивачем було надано податкові накладні, акти здачі-прийняття робіт, платіжні доручення, договори, на виконання яких між позивачем та контрагентами укладалися договори, та первинні документи, на підтвердження виконання зобов`язань по цим договорам, які були досліджені судом.

З акту перевірки вбачається, що в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000079 від 14.04.2017 року за фактом ухилення від сплати податків у значних розмірах службовими особами ТОВ «Спеціалізоване виробничо-технічне об`єднання «Охорона», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 3 ст. 212 Кримінального кодексу України.

В ході досудового розслідування встановлено, що грошові кошти службові особи ТОВ «СВТО «Охорона» перераховували на ряд підприємств, які мають ознаки фіктивності, серед яких ТОВ «Квант Торг».

У провадженні СУ ФР ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві знаходиться кримінальне провадження №0000104 від 17.11.2017 року за фактом фіктивного підприємництва, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що підприємства транзитно-конвертаційної групи, серед яких ТОВ «Укренергоблок», створені з метою надання послуг з мінімізації податкових зобов`язань, які підлягають сплаті до бюджету, тобто своїми діями в період 2016-2017 року сприяли умисному ухиленню від сплати податків реально діючим суб`єктам господарювання.

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ТОВ «ВП Росукрграніт» в період 2016-2017 рр. формувало податковий кредит з ПДВ за рахунок, зокрема ТОВ «Укренергоблок» та інших контрагентів і є одним з основних замовників товарів (робіт, послуг) у зазначених підприємствах.

Таким чином, з акту перевірки вбачається, що відповідач по суті не аналізував умови договорів, наявність та правильність складання документів на їх виконання, рух коштів та характер операцій.

В той же час, з аналізу наданих позивачем доказів вбачається, що отримання/надання послуг/робіт ТОВ «Компанія Геотревел-Україна» та його контрагентами відповідає меті та видам їхньої господарської діяльності.

Також на підтвердження своїх тверджень позивачем надано платіжні доручення, які підтверджують рух активів. Суми коштів відповідають зазначеним в додатках до договорів та актах надання послуг, а перерахунок коштів здійснювався у встановлені договорами строки.

Надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій з контрагентами первинні документи відповідають вимогам Положення №88 та не дають підстав для сумніву щодо фактичного здійснення господарський операцій, підстав для висновку про нездійснення спірних операцій контрагентами позивача та про відсутність у позивача підстав для формування спірних сум податкового кредиту.

Крім того, позивачем надано суду податкові накладні по кожній операції, складених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних у відповідності до вимог п. 201.1 ст. 201 ПК України.

Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Отже, вбачається за можливе прийти до висновку, що фіктивна і «безтоварна операція» фактично є тотожними поняттями.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України, фіктивне підприємництво це створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

Стаття 205 Кримінального кодексу України встановлює відповідальність за дії, які з зовнішнього боку є цілком легальними. При цьому, ключовою характеристикою виступає змістовний момент, а саме фіктивність - відсутність у осіб, які стоять за створеним або придбаним суб`єктом підприємництва, справжнього наміру здійснювати діяльність, зафіксовану в установчих документах і пов`язану з виробництвом товарів, виконанням робіт або наданням послуг. Зазначені особи мають на меті інше - прикриваючись юридичною особою, вони прагнуть приховати свою незаконну діяльність.

Частиною 2 статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому, відповідно до частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, саме вирок суду в кримінальній справі, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

За змістом частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до буквального тлумачення зазначеної норми, преюдиційними обставинами, що звільнені від доказування, є обставини, встановлені безпосередньо: 1) вироком у кримінальній справі, ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності; 2) або постановою про адміністративний проступок.

З урахуванням викладеного, твердження відповідача про наявність кримінальних проваджень, в яких встановлено причетність контрагентів позивача до порушення податкового законодавства, за яке передбачена кримінальна відповідальність, на даному етапі не можуть належним чином засвідчувати наявність певних обставин, а тільки після набрання законної сили рішеннями суду за результатами розгляду відповідних кримінальних проваджень.

В той же час, відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому, акт перевірки не містить в собі інформації про існування вироку та/або ухвали про закриття кримінальних проваджень, які набрали законної сили та якими б посадових осіб контрагентів позивача або безпосередньо посадових осіб даних підприємств було визнано винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190, 205, 209, 212 КК України.

При цьому, суд звертає увагу на те, що факт відсутності певної інформації в податковій звітності контрагентів саме по собі не може свідчити про відсутність факту здійснення між ними та позивачем господарської діяльності, а лише може бути підставою для висновку щодо допущення контрагентами порушення вимог законодавства при складанні податкової звітності.

Поряд з цим, відсутність у ТОВ «Квант Торг» та ТОВ «Укренергоблок» руху активів, зобов`язань чи власного капіталу у процесі здійснення господарської операції, відсутність фізичних, технічних та технологічних можливостей до вчинення задекларованих господарських операцій, а саме: відсутні трудові ресурси та основні засоби, що необхідні для здійснення господарської діяльності не може бути підтвердженням порушення позивачем податкового законодавства.

Відповідачем не надано належних доказів та не зазначено обставин, які б ставили під сумнів фактичне здійснення спірних господарських операцій. Зокрема, не надано доказів, що підтверджували б невідповідність змісту угод дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав і обов`язків чи свідчили про намір сторін ухилитися від оподаткування доходів, отриманих внаслідок виконання договорів або приховування дійсного об`єкта оподаткування, зменшення бази оподаткування, створення штучних підстав для незаконного відшкодування сум сплачених податків за рахунок коштів бюджету, отримання незаконних пільг з оподаткування тощо.

Так само, наявні у справі документи не містять, а судом не отримано жодних доказів наявності між позивачем та його контрагентом взаємоузгоджених зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

Крім того, суд звертає увагу на те, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського Суду з прав людини.

Формування суб`єктом господарювання податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами, а пов`язане з призначенням придбаних товарів (послуг) для використання у господарській діяльності та наявності податкової накладної (накладних).

Законодавство України, не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Отже, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Крім того, суд акцентує увагу на тому, що підставою для донарахування платнику податку грошових зобов`язань може слугувати лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними платниками податків (постачальниками) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників. Однак, матеріали справи таких доказів не містять.

Аналогічні за змістом висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 31 грудня 2011 року у справі № 21-47а10, від 09 вересня 2008 року у справі № 21-500во08, які, в свою чергу, узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, згідно якої у справі «Булвес» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22 січня 2009 року зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права.

З аналізу вищевикладеного слідує, що позивачем доведено факт здійснення господарських операцій, оскільки ним надано належні докази на підтвердження руху активів у процесі здійснення господарської діяльності, а також доведено зв`язок між фактом придбання у контрагентів товарів/послуг та господарською діяльністю позивача.

Твердження відповідача про відсутність мети у позивача при вчиненні відповідних господарських операцій є необґрунтованими, оскільки спростовується наданими позивачем доказами.

В той же час, у акті перевірки не наведено жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням видів діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Відтак, доводи, викладені в акті перевірки спростовуються належними та допустимими доказами, що наявні в матеріалах справи, а обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочину між позивачем та контрагентами недійсним та не можуть одночасно бути достатніми доказами «безтоварності»/неможливості фактичного здійснення господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами.

Слід також зазначити, що жодним законом не передбачено право органу державної податкової служби самостійно, в позасудовому порядку, приймати рішення щодо реальності тих чи інших господарських операцій платника податку або права визнавати нікчемними вчинені ним правочини.

Суд в даному випадку враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27.01.2016 по справі №4842/11/2670, а саме: за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Таким чином, на виконання вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування фактичного здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, за наслідками яких прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що фактично були відсутні обставини, наявність яких дало б підстави ставити під сумнів реальність вище вказаних господарських операцій позивача з контрагентом, оскільки позивачем не було допущено порушень вимог податкового законодавства, а, відтак, у відповідача також відсутні підстави для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, визначених оскаржуваним в частині податковим повідомленням-рішенням.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Внаслідок викладеного, суд дійшов висновку, що товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Геотревел-Україна» надано належні копії первинних документів, які підтверджують реальність господарських операцій з ТОВ «Укренергоблок» та ТОВ «Квант Торг», а тому прийняте ГУ ДФС у м. Києві податкове повідомлення рішення №2 від 19.06.2018 року в оскаржуваній частині є протиправним, та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення №1916 від 14.09.2018 року, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 5224,66 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд вказує про присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 5224,66 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-11, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Геотревел-Україна» (, адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 74-Г, офіс 3) до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (, адреса: 03151, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) задовольнити у повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №2 від 19.06.2018 року в частині донарахування податку на додану вартість за червень, грудень 2016 року на загальну суму 348311,25 грн., з яких 278649,00 грн. за основним платежем та 69662,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

3. Стягнути здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Геотревел-Україна» документально підтверджені судові витрати у розмірі 5224,66 грн. (п`ять тисяч двісті двадцять чотири гривні шістдесят шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.Т. Шрамко