Справа № 160/326/20
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 січня 2020 року Справа №160/326/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сліпець Н.Є., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18.06.2015 року № 646-17, прийняте Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, яким нараховано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 податкове зобов`язання з транспортного податку в розмірі 18 750 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.07.2016 року № 1184-13, прийняте Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, яким нараховано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 податкове зобов`язання з транспортного податку в розмірі 25 000 грн;

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Судом встановлено, що адміністративний позов не відповідає вимогам, встановленим ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Одночасно із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що з 2014 року і по теперішній час позивач постійно проживає і працює в Польщі, на підтвердження чого надано відомості Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Розглянувши подане клопотання, вивчивши надані докази на його підтвердження, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення ст. 102 Податкового кодексу України встановлено строк, що складає 1095 днів.

За змістом ч. 1 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналіз зазначених норм дає підстави зробити висновок, що у разі пропущення строку для звернення до суду, позивач зобов`язаний звернутись із заявою про поновлення такого строку з обов`язковим зазначенням причин, які цьому послугували. При цьому, необхідною рисою таких підстав повинна бути саме поважність причин пропуску строку.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення до суду позивач не навів жодних переконливих доводів, що свідчили б про активні дії з його боку щодо захисту своїх порушених прав та інтересів.

Зокрема, позивач зазначає, що постійно проживає і працює в Польщі з 2014 року, проте із наданих ним відомостей вбачається, що в період з січня 2015 року по грудень 2019 року позивачем неодноразово перетинався кордон України, отже він мав змогу раніше дізнатись про наявність податкового зобов`язання.

Згідно з п. 8 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Пунктом 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України:

- позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви;

- якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу;

- докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, Кодекс адміністративного судочинства України встановлює строки подання доказів, а саме, докази мають бути подані разом із позовною заявою, в іншому випадку - якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.

За правилами ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Надані суду докази повинні відповідати вимогам ст. ст. 94 та 99 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом встановлено, що серед додатків до позовної заяви наявні копії доказів неналежної якості, які неможливо прочитати.

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому згідно з ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 102 Податкового кодексу України, ст. ст. 79, 94, 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без руху.

Позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду:

- клопотання про поновлення строку звернення до суду із обґрунтуванням поважності причин пропуску;

- додатків до позову належної якості, що відповідають вимогам ст. ст. 94, 99 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до кількості учасників справи.

Роз`яснити позивачеві, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду не підлягає оскарженню окремо від ухвали про повернення заяви згідно до вимог ст. ст. 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець