Справа № П/811/210/16
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2020 року

Київ

справа №П/811/210/16

адміністративне провадження №К/9901/26077/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УкрПродДонСервіс» на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 (суддя Дегтярьова С.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2016 (головуючий суддя Олефіренко Н.А., судді: Шальєва В.А., Білак С.В.) у справі №811/210/16 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УкрПродДонСервіс» до Кіровоградської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "УкрПродДонСервіс" звернулось з адміністративним позовом до Кіровоградської ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області, у якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18.12.2015 №, №.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2016, позов задоволено частково.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції. ТОВ "УкрПродДонСервіс" просить суд касаційної інстанції скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій і прийняти у справі нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.08.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "УкрПродДонСервіс"у справі №811/210/16.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №811/210/16 згідно правил підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2020 прийнято матеріали справи до провадження та призначено попередній розгляд справи на 14.01.2020.

У касаційній скарзі в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права. Як вказує позивач, реальність господарських операцій повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, судами не вжито заходів для повного з`ясування всіх обставин справи, не повно досліджено на оцінено докази, неналежно встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи. Позивач зазначає, що товариством укладені відповідні угоди з контрагентами, які на час укладення угод були зареєстровані платниками податку на прибуток та податку на додану вартість. Позивач стверджує, що з огляду на доведеність реальності господарської операції товариством вірно визначено податковий кредит з податку на додану вартість, а отже податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач правом подання заперечення на касаційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи у касаційному порядку.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, посадовими особами податкового органу у період з 23.11.2015 по 25.11.2015 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "УкрПродДонСервіс" з питань правильності нарахування податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість та доходів та витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства по взаємовідносинах із ТОВ "Зет Трейд" за період з 01.06.2014 по 30.06.2014.

За результатами перевірки складено акт від 30.11.2015 №2/11-23-22-01/37383711, яким зафіксовано порушення позивачем:

пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість за червень 2014 року на суму 152188,00грн.;

пунктів 138.2, 138.4, 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на прибуток за 2014 рік на суму 136969,00грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки Кіровоградською ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 18.12.2015:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 136969,00грн. за основним платежем та 68485,00грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 152188,00грн. - за основним платежем та 76094,0 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2016, яка залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2016, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 №, яким ТОВ "УкрПродДонСервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 136969,00грн. основного платежу та 68485,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 94219,00грн. основного платежу та 47109,50грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 18.12.2015 №, яким ТОВ "УкрПродДонСервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 152188,00грн. за основним платежем та 76094,00грн. за штрафними (фінансовими) санкціями в частині 104688,00грн. основного платежу та 52344,00грн. штрафних (фінансових) санкцій.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судами вказано, що податкові повідомлення-рішення частково скасовано на суму 298360,50грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що витрати понесені позивачем за господарськими операціями з ТОВ "Зет Трейд" щодо придбання продуктів харчування (товарів) безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю ТОВ "УкрПродДонСервіс", щодо вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2015 № в частині 42750,00грн., суд дійшов висновку про незадоволення позову в цій частині, оскільки судом встановлено, що вартість інформаційних (консультативних) послуг, вказана в актах, без ПДВ становить 237500,00грн., крім того, доказів отримання конкретних послуг, що були б пов`язані з господарською діяльністю позивача, не надано, а тому є відсутніми правові підстави для віднесення за вказаними податковими накладними та актами податку на додану вартість до податкового кредиту, а сум без ПДВ до складу витрат, отже позовні вимоги визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2015 № в частині 47500,00грн. основного платежу також задоволенню не підлягають.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Платники податку на додану вартість, об`єкти, база та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету визначені розділом 5 ПК України.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Як визначено пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 цієї статті встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пункту 138.2 статті 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу. У разі якщо платник податку здійснює виробництво товарів, виконання робіт, надання послуг з довготривалим (більше одного року) технологічним циклом виробництва за умови, що договорами, укладеними на виробництво таких товарів, виконання робіт, надання послуг, не передбачено поетапної їх здачі, до витрат звітного податкового періоду включаються витрати, пов`язані з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг у цьому періоді.

Згідно положень статті 1 документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинним документом.

Згідно частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З аналізу положень податкового законодавства можна зробити висновок, що підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані із рухом активів, зміною зобов`язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів. Таким чином, в даному випадку дослідженню підлягає реальність вчинення господарської операції, відповідність вчиненої господарської операції господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах, що надають право на формування податкового кредиту.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до витягу з ЄДРПОУ одними із видів діяльності ТОВ "УкрПродДонСервіс" є, зокрема, неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування.

За договором про надання інформаційних (консультаційних) послуг від 02.06.2014 б/н, за яким ТОВ "Зет Трейд", як виконавець, бере на себе зобов`язання надати інформаційно-консультаційні послуги в обсязі та на умовах передбачених даним договором, а ТОВ "УкрПродДонСервіс" зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх, в порядку та на умовах визначених цим договором та доведеності його виконання, слід зазначити про неспроможність наданих доказів бути підставою для формування зазначених витрат.

Висновок податкового органу про нездійснення витрат платника на придбання консультаційних і рекламних послуг, послуг з дослідження кон`юнктури ринку у фізичних осіб - підприємців та у юридичних осіб мотивований невідповідністю цих витрат критерію документальної підтвердженості.

Судом першої інстанції встановлено, що у актах приймання-передачі наданих послуг сторонами зазначено в якості предмету господарської операції економічні поняття без вказання виду послуг, їх змісту, зокрема не вказано конкретного переліку послуг ТОВ "Зет Трейд" (консультацій), розрахунків обсягу та вартості послуг в розрізі їх кількості та видів. В усіх актах назвою послуги поняття без економічного визначення його змісту. Суд вказав, що зі змісту актів та податкових накладних неможливо встановити які саме дії та в яких правовідносинах здійснювались ТОВ «Зет Трейд», який економічний результат вони принесли позивачу, як це відобразилось на збільшенні отриманих ним матеріальних благ в межах господарської діяльності. Як зауважив суд, ухвалою витребовувались у позивача докази економічної необхідності в послугах, однак вимог ухвали суду в цій частині не виконано.

З огляду на викладене, суди констатували, що доказів отримання конкретних господарських послуг, що були б пов`язані з господарською діяльністю позивача, не надано, відтак, відсутні правові підстави для віднесення за вказаними податковими накладними та актами податку на додану вартість до податкового кредиту, а сум без ПДВ до складу витрат.

Верховний Суд зауважує, що первинні документи, складені суб`єктами господарської діяльності на операції, які не відповідають сутності і не несуть доказовості відносно змісту здійсненої операції не є документами, які можуть бути підставою для відображення в облікових регістрах бухгалтерського та податкового обліку.

Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків

При цьому, податкове законодавство не встановлює конкретного переліку документів, складенням яких має оформлюватися господарська операція. Документування господарської операції має відповідати законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції, договірним умовам та/або звичаєвій практиці.

З урахуванням викладеного, касаційний суд погоджується з позицією судів попередніх інстанцій, що матеріалами справи не підтверджено виконання договору про надання інформаційних (консультаційних) послуг, укладеного позивачем з ТОВ "Зет Трейд".

Крім того, судами з`ясовано, що вартість інформаційних (консультативних) послуг, вказана в актах, без ПДВ становить 237500,00грн. У підсумку, з урахуванням нормативного регулювання, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.12.2015 № 42750,00 грн. (237500,00грн. х 18%) не підлягають задоволенню.

Згідно пункту 123.1. статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Судами встановлено, що у позивача у 2014 та 2015 роках проводилась перевірки, за результатами якої йому визначено грошові зобов`язання, а тому податковим органом правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 50%.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередньої інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «УкрПродДонСервіс» залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.06.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2016 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду