Справа № 460/3224/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2020 року м. Рівне №460/3224/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до Приватного сільськогосподарського підприємства "ІВАНІВСЬКИЙ" про застосування арешту коштів на рахунках платника податків,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до Приватного сільськогосподарського підприємства "ІВАНІВСЬКИЙ" про застосування арешту коштів на рахунках платника податків.

Ухвалою суду від 03.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 03.01.2019 провадження у справі №460/3224/18 зупинено до набрання законної сили рішенням суду у справі №460/2892/18.

Ухвалою суду від 12.12.2019 провадження в адміністративній справі №460/3224/18 поновлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Головним управлінням ДФС у Рівненській області видано наказ №2741 від 07.11.2018 про проведення документальної планової виїзної перевірки приватного сільськогосподарського підприємства Іванівський з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та виписані направлення: від 16.11.2018 №4254/17-00-14-01, від 16.11.2018р. № 4252/17-00-14-01, від 16.11.2018р. № 4253/17-00-14-01. Попередній вихід за даною адресою відповідача було здійснено 19.11.2018, проте було встановлено відсутність посадових осіб за місцезнаходженням ПСП Іванівський, про що складено акт №394/17-00-14-01 від 19.11.2018. Перебуваючи у ПСП Іванівський головному бухгалтеру були пред`явлені направлення на проведення перевірки та службові посвідчення посадових осіб. Ознайомившись з документами, головний бухгалтер ПСП Іванівський Ковалець В.Л. повідомила про недопуск до проведення перевірки у зв`язку з оскарженням в судовому порядку наказу на проведення планової виїзної документальної перевірки №2741 від 07.11.2018, про що письмове зазначила з в направленнях на проведення перевірки. У зв`язку з чим, уповноваженими особами контролюючого органу складено акт, що засвідчує факт відмови в допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ПСП Іванівський №401/17-00-14-01 від 20.11.2018. В зв`язку з не допуском до проведення перевірки прийнято Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків від 21.11.2018 №9071/10/17-00-14-01. Позивач вказує, що відмова відповідача від проведення позапланової виїзної документальної перевірки є законною підставою для застосування арешту коштів на його рахунках у банківських установах, який в силу приписів податкового законодавства здійснюється виключно на підставі відповідного рішення суду. З наведених підстав, позивач просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав, причини не подання відзиву суду не зазначив. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області видано наказ № 2741 від 07.11.2018 про проведення документальної планової виїзної перевірки приватного сільськогосподарського підприємства Іванівський (даті - ПСП Іванівський) () з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 30.09.2018 та виписані направлення від 16.11.2018 №4254/17-00-14-01, №4252/17-00-14-01 та № 4253/17-00-14-01.

20.11.2018 складений акт за №401/17-00-14-01 про відмову платника податків у допуску до проведення позапланової виїзної документальної перевірки ПСП Іванівський ().

За змістом вказаного акта, головний бухгалтер ПСП Іванівський Ковалець В.Л ОСОБА_1 повідомила про недопуск до проведення перевірки у зв`язку з оскарженням в судовому порядку наказу на проведення планової виїзної документальної перевірки №2741 від 07.11.2018, про що письмово зазначила в направленнях на проведення перевірки.

За наведених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючим органом визначені статтею 94 ПК України.

Визначення адміністративного арешту як виняткового способу забезпечення виконання обов`язків платника податків, наведене в пункті 94.1 статті 94 ПК України, за своїм змістом однаково охоплює як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

У пункті 94.2 вказаної статті ПК України передбачені обставини, за наявності яких може бути застосовано адміністративний арешт майна, в тому числі, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби (94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України).

Згідно з абзацом другим підпункту 94.6.2 пункту 94.2 статті 94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Отже, застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі підпункту 94.6.2 пункту 94.2 статті 94 ПК України можливе за умови відмови платника податків від проведення документальної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 78.5 статті 78 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, якщо платник податків вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, то він має захищати свої права, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки.

Тобто, відсутність законних підстав для проведення перевірки нівелює наслідки для платника податку, передбачені підпунктом 94.6.2 пункту 94.2 статті 94 ПК України, у разі відмови у допуску посадових осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки.

Такий висновок суду узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 лютого 2019 року в справі № 820/2455/18 (касаційне провадження № К/9901/68653/18).

Відповідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що Приватне сільськогосподарське підприємство Іванівський звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки №2741 від 07.11.2018.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 в справі №460/2892/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2019, в задоволенні позовної заяви ПСП "ІВАНІВСЬКИЙ" до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 07.11.2018 №2741 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ПСП "ІВАНІВСЬКИЙ", код 30717875", - відмовлено повністю.

Вказане рішення набрало законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції, тобто 26.06.2019.

За приписами частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд констатує наявність в Головного управління ДФС у Рівненській області законних підстав для проведення планової виїзної документальної перевірки ПСП "Іванівське", призначеної згідно з наказом від 07.11.2018 №2741, що підтверджується рішенням суду в адміністративній справі №460/2892/18, яке набрало законної сили.

Положення норм чинного податкового законодавства свідчить на користь того, що законодавцем розрізненні правові поняття щодо арешту майна платника податків та арешту коштів, що знаходяться в банківських установах, які обслуговують платника податків.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Непідтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених ПК України. Аналіз норм ПК України, що наведені вище по тексту рішення, дає підстави для висновку про те, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про застосування арешту майна платника податків та, відповідно, підтвердження обґрунтованості застосування такого арешту судовим рішенням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 27 серпня 2019 року в справі № 520/11050/18 (адміністративне провадження № К/9901/15416/19) та від 30 серпня 2019 року в справі № 813/906/18 (адміністративне провадження № К/9901/64089/18).

Крім того, доводи відповідача в частині відсутності у нього податкового боргу, з наявністю якого положення підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України пов`язують право контролюючого органу на звернення до суду з позовом щодо накладення арешту на кошти, суд оцінює критично з наступних підстав.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків, визначені пунктом 94.2 статті 94 ПК України. Обидва види арешту, за загальним правилом, застосовуються з однакових підстав, але розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів).

Зазначене випливає із системного тлумачення правових норм, які містяться у статті 94 ПК України. Ці норми регулюють як правовідносини, що виникають при накладенні адміністративного арешту майна, так і арешту коштів платника податків, причому зміст правового регулювання викладається в єдиному контексті.

Додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені статтею 94 названого Кодексу, саме і визначені підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України.

Наведена законодавча норма встановлює одночасно як право податкового органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Відсутність підстав для застосування арешту коштів платника податків, передбачених підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, серед підстав для застосування адміністративного арешту, що входять до переліку, встановленого пунктом 94.2 статті 94 ПК України (сформульованого як вичерпний), не може розглядатися як перешкода для застосування арешту коштів на рахунках платника податків у відповідних випадках.

Норми підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 та пункту 94.2 статті 94 ПК України не заперечують за змістом одна одну та регулюють різні правовідносини, оскільки норми пункту 94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків, натомість підпункт 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України регулює інше коло відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що контролюючий орган довів обґрунтованість свого висновку про наявність підстав про застосування арешту коштів на банківських рахунках ПСП ІВАНІВСЬКИЙ, у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України, - відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, місто Рівне, вулиця Відінська, будинок 12; ) до Приватного сільськогосподарського підприємства "ІВАНІВСЬКИЙ" (35620, Рівненська область, Дубенський район, село Іваннє, вулиця Когоспна, будинок 3; ) - задовольнити повністю.

Застосувати арешт коштів, які перебувають на рахунках, відкритих у банках, що здійснюють обслуговування Приватного сільськогосподарського підприємства "ІВАНІВСЬКИЙ" (35620, Рівненська область, Дубенський район, село Іваннє, вулиця Когоспна, будинок 3; ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 16 січня 2020 року.

Суддя Щербаков В.В.