Справа № 450/2960/16-а
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 січня 2020 року

Київ

справа №450/2960/16-а

касаційне провадження №К/9901/43934/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Стародуба О.П., Шарапи В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.12.2016 (головуючий суддя: Добош І.Р.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.3017 (головуючий суддя: Довга О.І., судді: Запотічний І.І., Каралюс В.М.) у справі №450/2960/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області (далі - УПФУ Пустомитівському районі Львівської області або відповідач), в якому просив зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу щомісячної пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.04.2015 по 26.09.2016.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з червня 2011 року йому була призначена пенсія за віком відповідно до вимог Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV). З 1 квітня 2015 року виплату пенсії припинено на підставі Закону України від 2 березня 2015 року №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон №213-VIII) у зв`язку з тим, що він працював на посаді судді.

На виконання постанови Верховної Ради України №1514VIII «Про звільнення суддів» позивач з 26.09.2016 був відрахований зі штату Львівського окружного адміністративного суду у зв`язку із досягненням 65 років. В листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про поновлення йому виплати пенсії починаючи з 01.04.2015, однак отримав відмову.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.12.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.2017, адміністративний позов задоволено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів чи внесення змін до чинних. Також суди попередніх інстанцій вказали на те, що 08.06.2016 Конституційним Судом України прийнято рішення № 4-рп/2016 (справа №1-8/2016), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення: частини третьої статті 141 Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №2453-VI) у редакції Закону №213-VIII; абзаців першого, другого, третього, четвертого та першого, другого речень абзацу шостого частини п`ятої статті 141 Закону № 2453-VI у редакціях Закону №213-VIII, Закону від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №911-VIII); пункту 5 розділу III Прикінцеві положення Закону №213-VIII в частині скасування з 1 червня 2015 року норм щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону №2453-VI. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що цим рішенням було визнано неконституційною заборону виплати пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV особам, які працюють на посаді судді відповідно до Закону №2453-VI.

Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскільки позивач у 2015-2016 роках продовжував працювати на посаді судді, то обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з квітня 2015 року по грудень 2016 року також на нього поширюються. Скаржник також вказав на протиправність стягнення з пенсійного органу судового збору за подання позивачем позовної заяви.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У березні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 26.06.2019 визначений новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2019 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

На адресу суду від позивача надійшли письмові заперечення на позов, у яких останній з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій просить суд залишити касаційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог частини третьої статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з червня 2011 року перебуває на обліку в Управлінні ПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Після досягнення пенсійного віку позивач продовжував працювати на посаді судді.

З 01.04.2015 відповідачем на підставі Закону №213-VIII припинено виплату позивачу пенсії за віком.

04.11.2016 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату призначеної, але не виплаченої йому пенсії, за період роботи з 01.04.2015 по 26.09.2016 включно.

Листом від 08.11.2016 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати вищезазначеної пенсії, оскільки відповідно до внесених змін у статтю 47 Закону №1058-IV тимчасово, особам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених Законом №2453-VI, призначені пенсії не виплачуються.

Незгода з відмовою у виплаті пенсії за віком за спірний період слугувала підставою для звернення з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями статті 47 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час призначення пенсії за віком позивачу) пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Однак, в наступному законодавство, яке регулювало зазначені правовідносини, змінилося.

Так, з 1 квітня 2015 року набрав чинності Закон №213-VIIІ, яким внесено зміни до статті 47 Закону №1058-IV та визначено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються.

Отже, з 1 квітня 2015 року призначені за Законом №1058-IV пенсії за віком не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах, які дають право на призначення, зокрема, пенсій у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 213-VIIІ передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до зазначених законів.

Оскільки Закон №213-VIIІ не скасовано, його положення не визнано неконституційними, та до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то, відповідно, з вказаної дати скасовано норми пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що з 01.06.2015 особи, яким пенсії призначаються, зокрема, згідно із Законом №2453-VI, втратили право на пенсійне забезпечення відповідно до вказаного Закону, і з цієї дати їм повинна бути відновлена виплата пенсії, призначена відповідно до Закону №1058-IV.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі 695/831/16-а, від 05.06.2018 у справі №205/4414/16-а (2-а/205/118/16), від 15.01.2019 у справі №758/2471/17і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

У той же час, у період з квітня по червень 2015 року норма, яка передбачала обмеження виплати пенсії працюючим пенсіонерам діяла, неконституційною у встановленому законом порядку не визнавалася, а відтак й підстави для виплати позивачу у цей період пенсії - відсутні.

Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу пенсії за віком за період з 01.06.2015 по 31.12.2015.

Вирішуючи питання про наявність у позивача права на отримання пенсії за віком за період з 01.01.2016 по 26.09.2016, колегія суддів виходить з того, що з 01 січня 2016 року набрав чинності Закон №911-VIII, яким було продовжено особливий порядок виплати пенсії працюючим пенсіонерам у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону №1058-IV (в редакції Закону №911-VIII) тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (…), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України (….) «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/(….) не виплачуються.

Отже, з 1 січня 2016 року призначені пенсії не виплачуються, у разі роботи осіб на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Судами встановлено, що після призначення пенсії у 2011 році позивач продовжував працювати на посаді судді, з якої звільнений у зв`язку із досягненням 65-річного віку на підставі постанови Верховної Ради України №1514VIII від 08.09.2016 «Про звільнення суддів».

За таких обставин, висновки судів щодо протиправності припинення виплати позивачу пенсії протягом 2016 року не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, оскільки в період з 01.01.2016 по 31.12.2016 Законом №911-VIII встановлені обмеження виплати пенсій працюючим пенсіонерам, у разі їх роботи на посадах та на умовах, передбачених, зокрема, законами України «Про державну службу», «Про судоустрій і статус суддів». Отже підстави для здійснення позивачу виплати призначеної йому пенсії на підставі Закону №1058-ІV в період з 01.01.2016 відсутні.

Правова позиція щодо застосування норм права викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №716/727/17, від 24.09.2019 у справі №456/3791/16-а.

Окремо Верховний Суд звертає увагу на те, що рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці) не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки поширюється лише на суддів у відставці, до яких позивач не відноситься.

Відповідно до статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За таких обставин, коли суди повно і правильно встановили обставини справи, проте неправильно тлумачили закон, який підлягав застосуванню, судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області задовольнити частково.

Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.3017 у справі №450/2960/16-а скасувати в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Пустомитівському районі Львівської області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.04.2015 по 31.05.2015, та з 01.01.2016 по 26.09.2016 і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В решті постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.12.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 06.02.3017 у справі №450/2960/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

О. П. Стародуб

В. М. Шарапа

З оригіналом згідно

Помічник судді М.В.Семенова