Справа № 560/2338/19
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/2338/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

14 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Совгири Д. І. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року (рішення ухвалено суддею Польовий О.Л. в м.Хмельницький, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Хмельницької міської ради в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 30 сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019 №67, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її ОСОБА_1 у власність на території міста Хмельницького;

- зобов`язати Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території на території міста Хмельницького з метою передачі ії у власність, по новим підставам, відповідно до Земельного кодексу України, та дати на неї відповідь у продовж місяця після набрання рішення суду законної сили, а саме в термін який зазначений у Земельному кодексі України;

- у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 просив зазначити в рішенні суду, що надання суб`єктом владних повноважень відмови з аналогічних підстав, що перевірялись в межах розгляду цієї справи, буде вважатися неналежним виконанням судового рішення та нестиме негативні наслідки, передбачені чинним законодавством.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 19.03.2019 звернувся із заявою до Хмельницької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території міста Хмельницького з метою отримання її у власність. Проте, 15.05.2019 дізнався із сайту Хмельницької міської ради, що заява позивача була розглянута 17.04.2019 на 30 сесії міської ради, рішенням №67 позивачу було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Позивач, не погоджуючись з рішенням відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд першої інстанції визнав протиправним та скасував рішення 30 сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019 №67, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з метою передачі її у власність.

Зобов`язав Хмельницьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території м. Хмельницького орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір сумі 768,40 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької міської ради.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволені позову. Зокрема, зазначає, що відповідачем 27.09.2006 року прийнято Положення про надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м.Хмельницького, яким встановлено порядок надання вказаних земельних ділянок в порядку безоплатної приватизації. Надати земельну ділянку позивачу без дотримання черговості, передбаченої вказаним Порядком вважають неможливим. Крім того, надане до заяви викопіювання бажаної земельної ділянки м.Хмельницького не є відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Також на виконання ухвали суду від 18.12.2019 року щодо витребування додаткових документів відповідач послався на те, що спірна земельна ділянка частково розташована в зоні проходження повітряних ліній електропередач напругою 110 кВ, для якої встановлена охоронна зона, відтак вона не може бути передана позивачу для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

В судове засідання представник відповідача не прибув, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду першої інстанції на відповідність приписам матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судами встановлено, що п.2 Рішення 30 сесії Хмельницької міської ради №67 від 17.04.2019 відповідач відмовив ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровим номером :25:001:1143 та :25:002:0332, орієнтовною площею 0,10 га з метою передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підставою для відмови вказано те, що рішенням третьої сесії Хмельницької міської ради від 27.09.2006 року №16 затверджено Положення про надання земельних ділянок громадянам для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м.Хмельницького, яким встановлено порядок надання вказаних земельних ділянок в порядку безоплатної приватизації. За наявною в управлінні земельних ресурсів та земельної реформи департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради громадянин ОСОБА_1 на підставі його звернення від 26.06.2013 перебуває в черзі надання земельних ділянок для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і станом на 21.03.2019 його номер у загальному списку черговості 10070. Права на першочергове одержання земельної ділянки позивач не має, а поза чергою спірна земельна ділянка не можу бути надана. Крім того, надане позивачем до заяви викопіювання бажаної земельної ділянки не є відповідно до вимог ч. 6 ст. 118 ЗК України графічними матеріалами, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, оскільки додане викопіювання не дає змоги визначити місце розташування бажаної земельної ділянки.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що графічні матеріали, які додаються до клопотання, є такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Положеннями частини 3 статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору.

Відповідно до статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з пунктом 6 статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 статті 122 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є вичерпним.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини другої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судами встановлено, що позивачем разом з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території м. Хмельницького, подано усі необхідні документи, передбачені нормами ЗК України, зокрема подавалися графічні матеріали, а саме - викопіювання з індексно-кадастрової карти.

В свою чергу, частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пункту 1.3 "Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками", затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року № 391/17686, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність. Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та, у передбачених земельним законодавством випадках, надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

З наданих графічних матеріалів вбачається, що місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки знаходиться у відповідній кадастровій зоні та межує з земельними ділянками, яким присвоєно кадастрові номери :25:001:1143 та :25:002:0332, орієнтовна площа бажаної земельної ділянки - 0,10 га, що дозволяє ідентифікувати її розташування на місцевості. Доводи апелянта про те, що спірна земельна ділянка частково розташована в зоні проходження повітряних ліній електропередач напругою 110 кВ, для якої встановлена охоронна зона нічим не підтверджено та не слугували підставою відмови в наданні дозволу.

Отже, правильними є висновки суду першої інстанції щодо того, що відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка межує з земельними ділянками з кадастровим номером :25:001:1143 та :25:002:0332, орієнтовною площею 0,10 га з метою передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідач не навів жодних обґрунтованих підстав такої відмови, які передбачено нормами ЗК України, а відтак, позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення 30 сесії Хмельницької міської ради від 17.04.2019 №67, в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території м. Хмельницького орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) на території міста Хмельницького з метою передачі її у власність, з урахуванням наведених в рішенні суду висновків.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог рішення суду першої інстанції ніким не оскаржується.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 15 січня 2020 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Совгира Д. І. Франовська К.С.