Справа № 805/2263/18-а
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 січня 2020 року

Київ

справа № 805/2263/18-а

адміністративне провадження № К/9901/35727/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №805/2263/18-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

21.12.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Донецькій області (далі - ГУ ДФС), направлена до суду поштою 18.12.2019.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020 визначено склад колегії суддів, касаційну скаргу передано судді-доповідачу Гімону М. М.

Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що касаційна скарга подана поза межами строку, визначеного статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 04.09.2019 та повний її текст виготовлено 09.09.2019, відповідно останнім днем на касаційне оскарження було 09.10.2019, проте касаційну скаргу направлено до касаційного суду лише 18.12.2019, тобто з пропуском строку встановленого для цього.

До касаційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 03.09.2019 у справі №200/213/19-а, яке обґрунтоване наявністю поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018.

Разом з тим питання поновлення строку на касаційне оскарження рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №805/2263/18-а заявником не порушується, що дає підстави вважати, що подане клопотання не стосується справи №805/2263/18-а, відповідно не підлягає розгляду під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження у цій справі.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати відповідну заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску.

Крім того, слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень у визначених законом випадках, кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права.

Проте подана касаційна скарга не відповідає вимогам частини другої статті 330 КАС України, зокрема, в частині необхідності наведення обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу).

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону; застосування закону, який не підлягає застосуванню; незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Отже, підстави касаційного оскарження викладаються в касаційній скарзі з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було неправильно застосовано, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому у разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставини справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, містить виключно відомості щодо проведеної перевірки, висновки за її результатами, які дублюють Акт перевірки, та абстрактне зазначення, що судами попередніх інстанцій ухвалені рішення з порушенням норм матеріального права та процесуального права в частині оцінки доказів, що призвело до неправильного вирішення справи.

Натомість з судових рішеннь вбачається, що підставою для задоволення позову стали висновки про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб передбачений Законом та Конституцією України. Реальність господарських операцій, на підставі яких платником податків формувався податковий кредит, підтверджуються усіма первинними та обліковими документами. Натомість, контролюючим органомм взагалі не перевірялися первинні документи контрагентів позивача, а враховувалась лише податкова інформація по ланцюгу контрагентів, внаслідок чого є безпідставним висновок щодо відсутності реальності господарських операцій. Суди зазначили, що недотримання контрагентами позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції. Тому суди не погодилися з висновками відповідача про те, що позивачем здійснювались нереальні операції, оскільки оцінка відповідачем виконання умов договору щодо поставок товарів та фактичне заперечення його виконання сторонами правочину не може бути засновано на поверховому аналізі відомостей з інформаційних систем по контрагентам, без дослідження фактичного руху активів.

Також судові рішення містять правову оцінку іншим доводам відповідача, зокрема і тих, які наведені в касаційній скарзі. Проте касаційна скарга не містить належних обґрунтувань незгоди з їх правової оцінкою судами попередніх інстанцій.

Отже, формальне зазначення скаржником, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми матеріального права та порушено норми процесуального права не є належним обґрунтуванням вимог касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень частини першої та другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 04.09.2019 у справі №805/2263/18-а залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- надати відповідну заяву про поновлення порушеного строку із зазначенням поважних причин його пропуску

- зазначити обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

М.М. Гімон,

Суддя Верховного Суду