Справа № 826/14760/18
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Київ № 826/14760/18

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративний ОСОБА_1 до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області (надалі по тексту також - відповідач, Княжицька сільська рада), в якому просить: визнати бездіяльність Княжицької сільської ради Броварського району Київської області щодо порушення строку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області протиправною; скасувати відповідь № 695 від 24.07.2018 Княжицької сільської ради Броварського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області; зобов`язати Княжицьку сільську раду Броварського району Київської області невідкладно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області; зобов`язати Княжицьку сільську раду Броварського району Київської області подати звіт щодо клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області; стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем порушено строки розгляду звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Також наголошено, що відмовляючи у наданні дозволу Княжицька сільська рада ріяла всупереч вимогам ст.122 Земельного кодексу України.

Представник відповідача письмово не виклав своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, до суду надано клопотання від 16.10.2018 про розгляд справи за відсутності його представника та з проханням відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд зазначає наступне.

Клопотанням від 07.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Листом від 22.06.2018 №595 відповідачем повідомлено, що відповідь на клопотання буде надано після розгляду його на засідання комісії з агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села, яке відбудеться 11.07.2018.

Відповідно до листа від 24.07.2018 №695 Княжицькою сільською радою надано відповідь, з якої вбачається, що зазначена ОСОБА_1 на графічному матеріалі земельна ділянка, згідно з матеріалами Інвентаризації та погосподарського обліку с. Княжичі Княжицької сільської ради, приватизована і власник має на руках державний акт на право приватної власності на землю, але вона не внесена до єдиної бази Державного земельного кадастру, що не позбавляє його права власності, тому надати дозвіл на розробку документації із землеустрою на зазначену ділянку неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (надала також - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписи ч. 2 ст. 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. ч. 3-4 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

З наведеного випливає, що законодавцем гарантовано право безоплатної передачі земельної ділянки громадянину у власність, зокрема, у межах норм безоплатної приватизації, порядок проведення якої регламентовано положеннями ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

При цьому згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до пунктів «а» та «б» частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до вказаного Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Згідно з частинами 1, 2 статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених вказаним Законом.

Відповідно до ч.5 ст.46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Позивач звернувся до Княжицької сільської ради листом від 07.06.2018, який отримано останнім 08.06.2018, що підтверджується наявним в матеріалах справи зворотним поштовим повідомленням.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач у листах до позивача зазначає, що засідання комісії з агропромислового комплексу, земельних ресурсів, соціального розвитку села відбулось 11.07.2018.

При цьому, відповідачем не надано доказів, що за наслідками проведеного засідання було прийнято рішення по заяві позивача, зокрема, розпорядження, акту тощо.

Листом від 24.07.2018 № 695 позивача повідомлено про відсутність можливості надати дозвіл на розробку проектної документації із землеустрою стосовно спірної ділянки, натомість жодного рішення, прийнятого Княжицькою сільською радою за наслідками розгляду цього питання на сесії 11.07.2018, не долучено.

Отже, по суті клопотання позивача не було розглянуто належним чином в строки, передбачені ст.118 Земельного кодексу України, доказів зворотного відповідачем не надано, таким чином допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду в строки клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Відповідач, обґрунтовуючи правомірність оскарженого рішення, викладеного в листі від 24.07.2018 №695, посилається на те, що за третьою особою зареєстроване право власності у встановленому порядку на спірну земельну ділянку.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина 1, 2 статті 116 Земельного кодексу України).

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина 1 статті 122 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Відповідач у листах-відповідях посилається на те, що за матеріалами Інветаризації та погосподарського обліку с. Княжичі Княжицької сільської ради приватизована і власник має на руках державний акт на право приватної власності на землю, але вона не внесена до єдиної бази Державного земельного кадастру.

Проте, відповідачем ні позивачу у відповідь на адвокатські звернення (адвокатський запит від 07.08.2018 №08/08-2018), ні суду під час розгляду даної справи (ухвала від 06.02.2019 про витребування доказів) будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що земельна ділянка саме відносно якої позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, належить на праві власності третій особі, надано не було.

З огляду на наведені обставини та норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення про ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, оформленого листом від 24.07.2018 №695, не дотримався вимог Земельного кодексу України та безпідставно відмовив позивачу у наданні такого дозволу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Княжицьку сільську раду Броварського району Київської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

Частиною 1 ст. 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначеною статтею встановлене право суду встановити відповідні заходи судового контролю, водночас, позивачем не зазначено жодної підстави, за яких виникає така необхідність, з огляду на що, клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У позові заявлено вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 3 - 5 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Водночас, на підтвердження складу та розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем не надано договору від 05.06.2018 №16/18, на який посилається у позовній заяві, також не надано жодного документу, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.

Таким чином, за відсутності доказів понесення позивачем вказаних судових витрат, суд відмовляє в задоволенні клопотання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 139, 241, 244, 246, 255, 257, 262, 287, 293, 295297 КАС України,

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати бездіяльність Княжицької сільської ради Броварського району Київської області щодо розгляду в належні строки клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області протиправною.

3. Скасувати відповідь від 24.07.2018 № 695 Княжицької сільської ради Броварського району Київської області в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

4. Зобов`язати Княжицьку сільську раду Броварського району Київської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 07.06.2018 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,1600 га, яка розташована на території Княжицької сільської ради Броварського району Київської області.

5. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

6. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Княжицька сільська рада Броварського району Київської області (, адреса: 07455, Київська обл., Броварський р-н, с. Княжичі, вул. Слави, 9).

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко