Справа № 620/2615/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/2615/19 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 3 Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним і скасування розпорядження, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо відмови у включенні до стажу державної служби періоду згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_1 з 20.03.1991 по 14.08.1995 у Борзнянській райдержподатінспекції на посадах заступника начальника інспекції-начальника відділу податків з населення, заступника начальника інспекції-начальника управління податків і зборів державної податкової інспекції та в частині відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Відділ з питань призначення та перерахунків пенсій №3 Управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до стажу державної служби період згідно запису у трудовій книжці ОСОБА_1 з 20.03.1991 по 14.08.1995 на посадах у Борзнянській райдержподатінспекції заступника начальника інспекції-начальника відділу податків з населення, заступника начальника інспекції-начальника управління податків і зборів державної податкової інспекції та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 «Про державну службу» та статті 37 Закону України від 16.12.1993 «Про державну службу» з дати звернення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивач не має права на зарахування до стажу державної служби спірного періоду роботи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.40).

Позивач 01.08.2019 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої додав: трудову книжку; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.08.2019 №2016; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 01.08.2019 №2017, які були видані Управлінням соціального захисту населення Борзнянської районної державної адміністрації, та довідку Чернігівського обласного центру зайнятості від 29.07.2019 №11/2452-19 про зарахування періоду роботи з 15.08.1995 по 01.03.2015 до стажу державної служби (а.с.13-19,41-45).

Відповідно до протоколу ГУ ПФУ в Чернігівській області від 08.08.2019 №138/03-04 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з підстав, що на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», тобто на 01.05.2016, позивач не працював на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України, та не має необхідного стажу держслужби, оскільки позивач з 20.03.1991 по 14.08.1995 працював на посадах у Борзнянській райдержподатінспекції, разом з тим посадовим особам контролюючих органів відповідно до пункту 343.1. статті 343 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, а не ранги державного службовця, відповідно, ці посади не відносяться до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу», тобто даний період роботи не враховується до стажу державної служби, у зв`язку з чим загальний стаж роботи позивача станом на 01.08.2019 становить 49 років 7 місяців, в тому числі стаж державної служби 19 років 6 місяців 16 днів (а.с.20-22).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся/звернулась до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що у позивача, станом на момент його звернення до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу», наявний стаж роботи на посадах державної служби понад 20 років, а тому він набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, <…> за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" <…> які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку <…>.

Мінімальний розмір страхового стажу для чоловіків становить 35 років (частина перша статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Таким чином, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право, зокрема, чоловіки, які досягли 62 років та станом на 01.05.2016 (набрання чинності Законом № 889-VIII) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, актами Кабінету Міністрів України, а також загальний страховий стаж 35 років.

Відмовляючи у переведенні на інший вид пенсії, відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи з 20.03.1991 по 14.08.1995 у Борзнянській райдержподатінспекції на посадах заступника начальника інспекції-начальника відділу податків з населення, заступника начальника інспекції-начальника управління податків і зборів державної податкової інспекції. При цьому, відповідач підтвердив інший стаж державної служби позивача у 19 років 6 місяців 16 днів.

Дійсно, стаття 25 Закону № 3723-XII («Класифікація посад») не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження військової служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (який діяв до 01.05.2016) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність включення періоду роботи позивача з 20.03.1991 по 14.08.1995 у Борзнянській райдержподатінспекції на посадах заступника начальника інспекції-начальника відділу податків з населення, заступника начальника інспекції-начальника управління податків і зборів державної податкової інспекції до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірного періоду роботи у державній податковій службі до стажу державної служби.

Беручи до уваги викладені вище положення про те, що до стажу державної служби позивача зараховується період його роботи з 20.03.1991 по 14.08.1995 та те, що відповідач не заперечує інший стаж державної служби позивача у 19 років 6 місяців 16 днів, то колегія суддів апеляційного суду констатує, що вимоги п. 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII та ст. 37 Закону № 3723-XII позивачем дотримано у повній мірі: досягнення віку у 62 роки, стаж державної служби станом на 01.05.2016 перевищував 20 років, загальний страховий стаж позивача перевищує 35 років, чого не заперечується відповідачем.

Тобто позивач має право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов