Справа № 440/4874/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 січня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/4874/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач, ГУПФ України в Полтавській області), у якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського ОУПФ України Полтавської області від 14.01.19 №8 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 з 14.11.18.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набув стаж, достатній для призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, відповідач відмовив у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з посиланням на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав.

У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю /а.с. 37-39/. Зазначив, що позивачем на підтвердження наявності пільгового трудового стажу надано копію трудової книжки, а також копії уточнюючих довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії. Разом з цим, займана позивачем посада відсутня у переліку посад щодо яких проведено атестацію робочих місць, між проведенням атестації є розрив, що не відображено у довідці. При цьому, за повідомленням ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" надати первинні документи не видається можливим з огляду на їх викрадення.

З урахуванням наведеного, представник відповідача стверджував про те, що позивачем не підтверджено наявність пільгового трудового стажу, достатнього для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.19 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

За приписами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Відповідно до частини другої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджено копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 /а.с. 11-13/.

У період з 1.09.86 по 14.06.86 позивач навчався у Полтавському середньому професійно-технічному училищі №10, по завершенню якого йому присвоєно кваліфікацію слюсаря-інструментальника 3 розряду, що підтверджено копією диплома серії НОМЕР_2 /а.с. 22/.

Залученою до матеріалів справи копією трудової книжки серії НОМЕР_3 підтверджено, що позивач у період з 1.07.86 по 20.05.88 проходив службу у Радянській Армії /а.с. 18-20/.

6.12.88 ОСОБА_1 прийнято на роботу на Полтавський завод газорозрядних ламп в збиральний цех №3 ртутно-кварцових ламп учнем наладчика технологічного устаткування п/автоматичного нанесення, з присвоєнням з 3.05.89 третього розряду наладчика технологічного устаткування, а з 1.12.89 - четвертого розряду.

З 23.03.92 позивача переведено у збиральний цех №7 наладчиком технологічного устаткування у виробництві виробів електронної техніки та радіоапаратури.

10.10.01 позивач звільнений з роботи за власним бажанням та до моменту звільнення працював на Полтавському заводі газорозрядних ламп за професією наладчика технологічного устаткування четвертого розряду на різних ділянках.

10.01.02 ОСОБА_1 прийнято на роботу на ТОВ "Завод газорозрядних ламп" в цех складання ламп високого тиску наладчиком технологічного устаткування четвертого розряду.

Довідкою ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 7.05.07 вих.№68/114 підтверджено, що позивач повний робочий день працював у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" і за період: з 3.05.89 по 23.03.92 виконував роботи з налагодження та ремонту установки нанесення люмінофорного покриття за професією налагоджувальника технологічного обладнання у складальному цеху №3, робітник зайнятий обслуговуванням установки нанесенням епітаксиальних шарів та променевих установок у виробництві електронної техніки та радіоапаратури, що передбачено списком №2 (розділ 16, позиція 2170600а-14995, код КП - 7242.1); а з 23.03.92 по 10.10.01 виконував роботи по ремонту і налагодженню технологічного обладнання з виготовлення дугових ртутних ламп за професією налагодувальник технологічного устаткування (н/автомат цоколювання та заварки ламп) у складальному цеху №3, 10, 2 у виробництві виробів електронної техніки та радіоапаратури, зайнятий на дільницях робіт із застосуванням ртуті при виготовленні приладів і виробів, що передбачено списком №1, розділ 13, позиція 1130000а-17531, код - 7242.1. За період з 3.05.89 до 23.03.92 пільговий стаж становить 2 роки 10 місяців 20 днів, за період з 23.03.92 по 10.10.01 - 5 років 7 місяців 18 днів /а.с. 27/.

Так само, довідкою ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 7.05.07 вих.№68/116 підтверджено, що позивач повний робочий день працював у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" і за період з 23.03.92 по 10.10.01 виконував роботи по ремонту і налагодженню технологічного обладнання з виготовлення дугових ртутних ламп за професією налагоджувальник технологічного устаткування (н/автомат цоколювання та заварки ламп) у складальному цеху №3, 10, 2 у виробництві виробів електронної техніки та радіоапаратури, зайнятий на дільницях робіт із застосуванням ртуті при виготовленні приладів і виробів, що передбачено списком №1, розділ 13, позиція 1130000а-17531, код - 7242.1 /а.с. 27/. За цей період пільговий стаж становить 5 років 7 місяців 18 днів.

14.11.18 позивач звернувся до Полтавського ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах /а.с. 49/. До заяви, окрім іншого, додав копії: трудової книжки, диплома про освіту, довідки від 7.05.07 №68/116 про підтвердження наявного трудового стажу, наказів про проведення атестації робочих місць, висновків державної експертизи умов праці.

Рішенням Полтавського ОУПФ від 14.01.19 №8, що вручене позивачу 17.10.19, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність необхідної тривалості пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому порядку, передбаченому статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" /а.с. 44-45/. Дане рішення відповідач мотивував тим, що у переліку посад до наказів з питань проведення атестації робочих місць відсутня посада заявника, зазначена у пільговій довідці, між проведеними атестаціями робочих місць є розрив, що не відображено у пільговій довідці. Крім того, заявником надано копію листа ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 25.06.18 №14-7/25Л, у якому повідомлено про відсутність архівних документів за увесь період діяльності підприємства з огляду на їх викрадення, що унеможливлює здійснення перевірки довідки про підтвердження наявного пільгового стажу.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

У відповідності до частини першої статті 7 Закону України від 5.11.91 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

За змістом пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічна норма міститься у пункті 1 частини другої статті 114 Закону України від 9.07.03 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 3.10.17 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Згідно з частиною другою статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

А відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд враховує, що умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", є: 1) зайнятість повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та проведення атестації робочих місць; 2) досягнення 50 років; 3) наявність страхового стажу для чоловіків, не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Так, позивачу 29 січня 2018 року виповнилось 50 років.

Страховий стаж ОСОБА_1 станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (14.11.18) становив 27 років 6 місяців 27 днів.

Отже, позивач досяг необхідного віку та має достатній загальний страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах .

Водночас спір у справі стосується наявності у позивача спеціального страхового стажу для призначення пенсії - не менше 10 років на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, з повним робочим днем та проведенням атестації робочих місць.

Основним документом, що підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка. Чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

На цій підставі суд зауважує, що позивачем разом із заявою про призначення пенсії надано Полтавському ОУПФ копію трудової книжки серії НОМЕР_3 /а.с. 18-20/, що відповідач не заперечує.

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію трудової книжки суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дат прийняття на роботу, присвоєння розрядів та категорій, переміщення в межах підприємства, а також звільнення з роботи з посиланням на розпорядчі документи.

Однак, відповідачем ні у спірному рішенні, ані у відзиві на позов жодним чином не обґрунтовано, з яких підстав пенсійним органом при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах не прийнято у якості доказу надану ним трудову книжку.

Натомість, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії відповідач виходив виключно з недостатності відомостей про атестацію робочих місць, зокрема зазначив, що у наказах від 12.11.93 №351 та від 28.12.98 №284 відсутня посада позивача, що зазначена у пільговій довідці, а між атестаціями робочих місць є розрив, що не відображено у довідці.

Дослідивши копію довідки ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" від 7.05.07 вих.№68/116 суд встановив, що позивач у період з 23.03.92 по 10.10.01 працював за професією "налагоджувальник технологічного устаткування" /а.с. 52/. При цьому у довідці зазначено, що виконувані ОСОБА_1 роботи відносяться до Списку №1.

Відповідач наведеному оцінку не надав, зокрема у спірному рішенні не зазначив, з яких підстав ним не приймається згадана довідка.

Також позивачем разом із заявою про призначення пенсії надано Полтавському ОУПФ копії наказів ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" про проведення атестації робочих місць від 12.11.93 №351 та від 28.12.98 №284, якими підтверджено, що займана позивачем посада налагоджувальника технологічного устаткування (автомат цоколювання ламп) відносилась до переліків робочих місць, вказаних у Списку №1, розділ 13а, стор. 55 /а.с. 53-55/.

Крім того, позивачем надано копію висновку від 19.08.08 №155 державної експертизи умов праці щодо правильності застосування Списків №1 та №2 у ТОВ "Завод ГРЛ" та у ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" /а.с. 56/, у якому зазначено, що експертиза на правильність застосування Списків №№ 1, 2, згідно з якими призначаються пенсії за віком на пільгових умовах, показала, що вказані умови застосовані правильно.

Суд враховує, що Списком №1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці й у гарячих цехах, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, та Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162, було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають робітники, зайняті на дільницях робіт із застосуванням ртуті при виготовленні приладів і виробів.

Згідно з постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦСПС від 18 лютого 1977 року №47/4 "Про затвердження роз`яснень про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, до професій робочих, які мають інші назви в єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій робочих", а також відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають, право на пенсію за віком на пільгових умовах" у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Так само, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" робітники, зайняті на дільницях робіт з застосуванням ртуті при виготовленні приладів і виробів включено до загальних професій у всіх галузях господарства Списку №1.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22.06.11 (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Отже, твердження пенсійного органу про те, що займана позивачем посада не відноситься до пільгових є безпідставними.

Доводи відповідача про те, що спірні періоди роботи позивача не підтверджені первинними документами є безпідставними, оскільки надання таких документів є необхідним лише у випадку відсутності трудової книжки або коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Такий висновок щодо правозастосування наведений у пункті 23 постанови Верховного Суду від 22.03.18 у справі №208/235/17(2-а/208/105/17).

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган застосував суто формальний підхід, що не відповідає принципу верховенства права. При цьому, суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У даному випадку, органи Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинні діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд враховує, що вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови ухвалення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

У ході розгляду цієї справи судом проаналізовано усі доводи сторін та встановлено, що рішення пенсійного органу про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає принципу обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, адже таке рішення не містить достатніх мотивів, з урахуванням яких відповідач дійшов висновку про відсутність підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Так, в порушення вимог пункту 4.7 Порядку №22-1 пенсійний орган належним чином, всебічно, повно і об`єктивно не розглянув подану ОСОБА_1 заяву разом з доданими до неї документами, внаслідок чого прийняв передчасне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

До того ж, таке рішення не було надіслано позивачу упродовж десяти днів з дня його ухвалення, натомість надіслане ОСОБА_1 майже через дев`ять місяців після його прийняття.

З вищенаведених підстав, рішення Полтавського ОУПФ від 14.01.19 №8 належить визнати протиправним та скасувати, а позов ОСОБА_1 в цій частині задовольнити.

Водночас, що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 14.11.18, суд виходить з того, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду - ГУПФ України в Полтавській області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 7.03.18 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах з 14.11.18 суд залишає без задоволення.

Водночас суд, з метою ефективного поновлення прав позивача, вважає за необхідне, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУПФ України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.11.18 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією від 10.12.19 №0.0..1 /а.с. 3/. Дану суму судового збору зараховано до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджено випискою /а.с. 4/.

Відповідач доказів понесення судових витрат до суду не надав.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої наведеної статті, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що передумовою для виникнення спору є прийняття відповідачем протиправного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати повністю.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 263, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Полтавського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 14 січня 2019 року №8.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 листопада 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Стягувач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ).

Боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Кукоба