Справа № 280/1649/19
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/1649/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 280/1649/19 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправним дії та скасувати рішення №9 від 14.03.2019 Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про відмову в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з 27 грудня 2017 року, дня, що настає за днем смерті годувальника;

- зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перевести позивача з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з 27 грудня 2017 року, дня, що настає за днем смерті годувальника.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 14.03.2019 №9 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з 27 грудня 2017 року, з дня, що настає за днем смерті годувальника. Зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 05.03.2019. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог, звернулась з апеляційною скаргою, в якій просити скасувати рішення в цій частині та прийняти нове про задоволення позову.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному УПФУ м.Запоріжжя та з 12.04.2006 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.22).

05.03.2019 позивач звернулась до пенсійного органу з заявою про її переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_3

14.03.2019 року Шевченківське об`єднане УПФУ м.Запоріжжя рішенням № 9 відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки позивачем не надано доказів на обґрунтування факту перебування на утриманні померлого годувальника на момент його смерті.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. При цьому суд зазначив, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дати звернення до пенсійного органу з відповідною заявою, а саме з 05.03.2019 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму ОСОБА_4 (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону №1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.36 Закону №1058, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Крім того надаються документи про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника (підпункт 9 пункту 2.3 Порядку №22-1).

Відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

При цьому судом першої інстанції встановлено та не заперечувалось відповідачем, що позивачем під час звернення до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надавалась довідка, видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, з якої вбачається проживання (реєстрація) годувальника за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, за цією ж самою адресою зареєстрована і позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з паспорту серії НОМЕР_2 , виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 21.08.1996. Проаналізувавши зміст наведеної інформації, суд першої інстанції дійшов висновку, що довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради є належним документом на підтвердження факту перебування позивача на утриманні її чоловіка.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 жовтня 2019 року позивача було зобов`язано надати докази на підтвердження факту перебування її на утриманні, в тому числі довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 , оскільки цей документ в матеріалах справи відсутній.

Запитувані ухвалою суду докази позивачем не надано.

Крім того, ухвалою суду від 10 жовтня 2019 року з пенсійного органу було витребувано матеріали пенсійної справи ОСОБА_3 .

Так, з надісланої пенсійним органом копії пенсійної справи ОСОБА_3 вбачається, що останній був громадянином Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта НОМЕР_3 , виданого 19.04.2004 року. Крім того, з наданих матеріалів пенсійної справи вбачається, що ОСОБА_3 працював та проживав на території Республіки Саха (Якутія) Російської Федерації з 1993 року, де отримував пенсію за віком, призначену пенсійним органом Російської Федерації.

Виходячи зі змісту свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Усть-Куйга, Усть-Янський улус, Республіка Саха/Якутія/, Російська Федерація.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що ОСОБА_3 був громадянином Російської Федерації та постійно проживав на території Російської Федерації, в тому числі на момент смерті. Таким чином, факт проживання позивача та померлого ОСОБА_3 за однією адресою та перебування позивача на його утриманні належними та допустимими доказами не підтверджено, що спростовує висновки суду першої інстанції стосовно того, що довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 є належним доказом на підтвердження факту перебування позивача на утриманні.

Окремо колегія суддів зазначає, що виходячи з інформації пенсійного органу пенсія ОСОБА_3 пенсійним органом України не призначалась. Також пенсійним органом у листі від 07.12.2018 року № 2292/П-4 позивачці було роз`яснено, що за попереднім розрахунком розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, обчисленої з урахуванням даних трудової книжки та заробітної плати ОСОБА_3 за період роботи на ПАТ «Запоріжвогнетрив» з 01.04.1979 року по 30.06.1985 року пенсія б дорівнювала 1452 грн., що є меншим за розмір отримуваної ОСОБА_1 пенсії.

Приписами п.4 ч.1 ст. 317 КАС України визначено, що неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Аналізуючи встановлені обставини та враховуючи, що ОСОБА_3 , як громадянин Російської Федерації з 1993 року був зареєстрований, проживав та працював на території Російської Федерації, та пенсійні виплати пенсійним органом України йому не призначались, при цьому як пенсійному органу так і суду позивачем не подавались докази її перебування на утриманні ОСОБА_3 , хоча такий обов`язок заявника встановлено п.2.3., п.2.11 Порядку № 22-1, колегія суддів вважає правомірним рішення Шевченківського об`єднаного пенсійного фонду України від 14.03.2019 року №9 про відмову ОСОБА_1 в переведені з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, без врахування всіх обставин справи, за відсутності в матеріалах справи тих доказів, на які суд посилався в обґрунтування рішення, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Оскільки справа відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України є справою незначної складності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись статями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення запорізького окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі № 280/1649/19 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко