Справа № 806/3341/17
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 січня 2020 року

Київ

справа №806/3341/17

адміністративне провадження №К/9901/48370/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, ухвалене в складі головуючого судді Єфіменко О.В., та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Шевчук С.М., суддів Мацького Є.М., Шидловського В.Б.,

У С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо необ`єктивного та невсебічного розгляду його скарги від 07 жовтня 2017 року, зокрема невирішення питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, зазначене у ній;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, зазначене у скарзі від 07 жовтня 2017 року (зокрема призначити службове розслідування та накласти дисциплінарне стягнення на винних осіб, які порушили право позивача на отримання публічної інформації).

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що відповідач не розглянув об`єктивно і всебічно його скаргу від 07 жовтня 2017 року, не вирішив питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, зазначене у вказаній скарзі, та не вжив заходів для поновлення (захисту) прав позивача.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року - без змін.

5. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що з боку Головного управління Національної поліції в Житомирській області відсутні протиправні дії (бездіяльність), які полягають у необ`єктивному та невсебічному розгляді скарги ОСОБА_1 від 07 жовтня 2017 року, зокрема в невирішенні питання про відповідальність осіб, з вини яких, на думку позивача, було допущено порушення, зазначене у вказаній скарзі, а також відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача вирішити питання про притягнення до відповідальності осіб за порушення права ОСОБА_1 на отримання публічної інформації, зазначене у скарзі від 07 жовтня 2017 року.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, посилаючись на порушення судами норм права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

7. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, винесеними з порушенням норм матеріального та процесуального права. ОСОБА_1 указує на те, що відмова в задоволенні позову порушує його права та є несумісною з верховенством права і завданням Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

IV. Позиція інших учасників справи

8. Відповідачем відзив на касаційну скаргу не подано.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

9. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 23 квітня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

10. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 06 червня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (судді-доповідачу, головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А., яку ухвалою від 16 серпня 2019 року прийнято до провадження.

11. Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2020 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 16 січня 2020 року.

VI. Стислий виклад обставин справи, установлених судами першої та апеляційної інстанцій

12. На виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в справі №806/2302/17 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області надано відповідь від 28 вересня 2017 року №1518/29/01-2018 на запит ОСОБА_1 від 04 серпня 2017 року, якою повідомлено позивача про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11 листопада 2015 року №988 грошове забезпечення старшого слідчого міського відділу поліції у званні капітана з вислугою 13 календарних років складається з посадового окладу - 2500 грн, окладу за спеціальним званням - 1800 грн, надбавки за стаж служби (13 років) 30% - 1290 грн. Загальна сума 5590 грн. Згідно з інформацією, отриманою з офіційного сайту Державного підприємства «Укрпошта», ця відповідь отримана позивачем особисто 02 жовтня 2017 року.

13. 10 жовтня 2017 року до Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшла скарга ОСОБА_1 від 07 жовтня 2017 року, подана в порядку Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №393/96-ВР), в якій він просив призначити службове розслідування за фактом грубого порушення вимог законодавства та накласти дисциплінарне стягнення на винних осіб, які порушили його право на отримання публічної інформації, що полягало в ненаданні відповіді на його запит про отримання публічної інформації від 04 серпня 2017 року. Про розгляд скарги та результати притягнення винних осіб до відповідальності просив повідомити його письмово в установлений законом термін (обов`язково зазначивши кого саме притягнуто до відповідальності та до якого виду).

14. 24 жовтня 2017 року Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області на адресу ОСОБА_1 надіслано лист №П-344/105/05/12-2017 про розгляд його звернення (скарги) від 07 жовтня 2017 року, в якому поінформовано позивача про те, що на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в справі №806/2302/17 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області листом від 28 вересня 2017 року №1518/29/01-2018 йому надано всю запитувану інформацію згідно з запитом від 04 серпня 2017 року. У листі зазначено, що права позивача, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI, не є порушеними, у зв`язку з чим Головне управління Національної поліції в Житомирській області не вбачає підстав для організації проведення службового розслідування за вказаним фактом. Відповідно до інформації, отриманої з офіційного сайту Державного підприємства «Укрпошта», цей лист отримано позивачем особисто 30 жовтня 2017 року.

15. Уважаючи, що скаргу від 07 жовтня 2017 року Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області розглянуто необ`єктивно та невсебічно, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

VІІ. Джерела права й акти їхнього застосування

16. За правилами частини третьої статті 3 КАС України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

17. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

19. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон №393/96-ВР. Цей Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

21. Громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (частина перша статті 1 Закону №393/96-ВР).

22. Стаття 19 Закону №393/96-ВР визначає обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Так, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги та письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

23. Порядок проведення службового розслідування у відповідача регламентувався чинною на момент виникнення спірних правовідносин Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 березня 2013 року №230, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 року №541/23073 (далі - Інструкція №230).

24. Ця Інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб органів внутрішніх справ України (далі - ОВС) при його проведенні (пункт 1.1 розділу І Інструкції №230).

25. Підстави для проведення службового розслідування закріплені в розділі ІІ Інструкції №230. Так, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - РНС) службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс. Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: Невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю. Реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне особою РНС кримінальне правопорушення. Повідомлення особі РНС про підозру в учиненні нею кримінального правопорушення. Скоєння особою РНС корупційного правопорушення або надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції. Скоєння особою РНС адміністративного правопорушення. Загибелі або травмування особи РНС. Самогубства або спроби самогубства особи РНС. Скоєння особою РНС дорожньо-транспортної пригоди, унаслідок якої загинула(и) чи отримала(и) тілесні ушкодження особа (особи) РНС чи цивільні особи. Застосування особою РНС вогнепальної зброї. Використання особою РНС вогнепальної зброї. Застосування особою РНС спеціальних засобів або заходів фізичного впливу. Утрати або викрадення табельної, нагородної, добровільно зданої або вилученої зброї або боєприпасів. Утрати або викрадення спеціальних засобів. Порушення особою РНС норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування. Утрати або викрадення матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів. Розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом, порушення режиму секретності, утрати (викрадення), пошкодження печаток, штампів і бланків. Утрати або викрадення в особи РНС документів, які посвідчують її належність до ОВС. Порушення фінансово-господарської діяльності органів та підрозділів внутрішніх справ, навчальних закладів та науково-дослідних установ системи МВС, виявлені під час ревізій або перевірок, інших контрольних заходів. Надходження акта прокурорського реагування, окремої ухвали суду про виявлені в службовій діяльності ОВС порушення законодавства. Отримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення. За рішенням уповноваженого начальника службове розслідування може бути призначене за письмовим рапортом особи РНС з метою зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозр. Службове розслідування не проводиться в разі отримання інформації про повідомлення особі РНС про підозру в учиненні кримінального правопорушення, якщо його було проведено на підставі підпункту 2.2.2 цього пункту, а до особи (осіб), винної(их) у його скоєнні, ужито заходів дисциплінарного впливу. Підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб РНС, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку. Підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника (пункти 2.1 - 2.6).

26. Абзацом четвертим пункту 3.1 розділу ІІІ Інструкції №230 встановлено, що начальники головних управлінь Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, областях та місті Києві, управлінь Міністерства внутрішніх справ України в областях, місті Севастополі та на транспорті мають право призначати службові розслідування стосовно осіб РНС тих органів чи підрозділів внутрішніх справ, діяльність яких вони координують або контролюють.

VІІІ. Позиція Верховного Суду

27. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише відповідно до закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

28. Верховний Суд уважає, що суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки його скаргу від 07 жовтня 2017 року було розглянуто відповідачем у повному обсязі, про що надано відповідь листом від 24 жовтня 2017 року №П-344/105/05/12-2017.

29. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком відповідача, через що такі питання вирішуються ним у межах наданих йому дискреційних повноважень.

30. Ураховуючи наведене та приймаючи до уваги невстановлення під час розгляду скарги ОСОБА_1 від 07 жовтня 2017 року будь-яких порушень його прав та інтересів з боку посадових осіб Головного управління Національної поліції в Житомирській області, у відповідача не виникла потреба уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та ступеня вини посадових осіб.

31. Суди попередніх інстанцій обґрунтовано вказали на те, що в зв`язку з повним виконанням працівниками Головного управління Національної поліції в Житомирській області вимог постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2017 року в справі №806/2302/17 правові підстави для призначення службового розслідування за фактами, викладеними у скарзі позивача від 07 жовтня 2017 року, були відсутні.

32. Верховний Суд погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що вирішення питання щодо притягнення до відповідальності винних осіб за результатами дисциплінарного розслідування, а також право призначати вказане розслідування належить до виключної компетенції відповідача та не належить до компетенції адміністративного суду, а тому суд не повноважний перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень у реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта, та зобов`язувати його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу.

33. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів попередніх інстанцій та встановлених ними обставин справи не спростовують і не дають підстав уважати, що вони неправильно застосували норми матеріального та процесуального права при розгляді цієї справи.

34. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

35. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

IХ. Судові витрати

36. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року в справі №806/3341/17 залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко