Справа № 160/6530/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 січня 2020 року Справа № 160/6530/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Бурцевій Я.Е.
представника позивача Комлевої Н.Р.
представника відповідача Василець М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Приватного багатопрофільного підприємства "Енерго-Імпекс" про повне зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, -
В обґрунтування позову зазначено, що позивачем проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС, за результатами якої складено акт від 11.04.2019 року. В ході перевірки встановлено, що на підприємстві в наявності є джерела викидів та джерела утворення викидів. Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутня, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) та розрахунок податкового зобов`язання з екологічного податку не складаються, журнали первинної облікової документації у сфері охорони атмосферного повітря не ведуться. Вищевикладене є порушенням статей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, статті 24 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про повне зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг.
Ухвалою суду 02.09.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Представник ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС надала до суду відзив на позов, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову та в обґрунтування своїх заперечень зазначила, що під час здійснення перевірки державним інспектором порушено норми чинного законодавства у сфері господарської діяльності, а саме проведено перевірку за відсутності керівника або уповноваженої особи підприємства. Відповідач зазначає, що позапланова перевірка проведена без жодних на те правових та фактичних підстав. З приводу виявлених порушень представник відповідача зазначила, твердопаливні котли, які розташовані на підприємстві відповідача мають номінальну теплову потужність 0,024 МВт, що є меншим номінальної теплової потужності (50МВт) при якій необхідно отримувати дозвіл для експлуатації. Також відрізні верстати, прес, зварювальні апарати, пост аргонової різки, заточний верстат, витяжна вентиляція не відносяться до обов`язкових типів устаткування для яких розробляються нормативи граничодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел. Також зазначила, що автостоянка не є стаціонарним джерелом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря у розумінні статті 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, а тому обов`язок отримувати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря щодо цього об`єкта у відповідача відсутній.
Представник позивача надала до суду відповідь на відзив, у якій підтримала доводи, викладені у позовній заяві та додатково зазначила, що твердження представника відповідача щодо порушення вимог чинного законодавства під час здійснення перевірки є необгрунтованими, оскільки позивач допустивши перевіряючих до проведення перевірки, фактично визнав, що така перевірка призначена та проведена у відповідності до вимог законодавства. Також є безпідставними доводи представника відповідача щодо проведення перевірки за відсутності уповноваженого представника підприємства, оскільки до початку перевірки під підпис було надано направлення на проведення перевірки головному інженеру ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС, який відповідно до наказу від 10.04.2019 року по підприємству є особою відповідальною за проведення перевірки.
Представник відповідача надала до суду заперечення на відповідь, у яких підтримала доводи, викладені у відзиві на позов.
23.09.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.10.2019 року; 09.10.2019 року перенесено підготовче засідання на 21.10.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді; 21.10.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 25.10.2019 року; 25.10.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 31.10.2019 року; 31.10.2019 року продовжено строку підготовчого засідання на 30 днів та оголошено перерву до 14.11.2019 року; 14.11.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.11.2019 року; 20.11.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 22.11.2019 року; 22.11.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.11.2019 року. 26.11.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 04.12.2019 року; 04.12.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 26.12.2019 року; 26.12.2019 року у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.01.2020 року.
В підготовчому засіданні представником відповідача надано суду клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №160/9023/19 за позовом ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС до ДЕІ у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування припису від 18.04.2019 року №4-3777-5-3. В обгрунтування клопотання представник відповідача зазначила, що є доцільним зупинення провадження, оскільки у справі №160/9023/19 мають бути встановлені факти наявності чи відсутності виявлених порушень, зазначених в акті перевірки №256/5/19 від 11.04.2019 року та приписі від 18.04.2019 року №4-3777-5-3. Представник відповідача надала заперечення проти задоволення клопотання про зупинення провадження, в яких зазначила, що припис ДЕІ у Дніпропетровській області та позов про застосування заходів реагування у розумінні частини 7 статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності є різними заходами реагування та не співвідносяться один до одного.
За усною ухвалою суду в підготовчому засіданні 26.12.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у цій справі. Відмова суду мотивована тим, що припис та позов про застосування заходів реагування є різними засобами впливу на суб`єкта господарювання незалежних один від одного. Вказаний висновок узгоджується з висновок, викладеним у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 року у справі №160/8715/18.
В судовому засіданні 09.01.2020 року представник позивача підтримала позов та просила суд задовольнити його. Представник відповідача проти позову заперечувала, просила суд відмовити в його задоволенні.
Заслухавши пояснення представників учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що у період з 10.04.2019 року по 11.04.2019 року на підставі наказу №431-П від 08.04.2019 року та направлення на перевірку №4-3300-5-3 від 08.04.2019 року, посадовими особами ДЕІ у Дніпропетровській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якого складено акт №256/5/19 від 11.04.2019 року.
Підставою для проведення позапланового заходу є перевірка стану виконання припису від 28.04.2011 року №4-3005-15-3 (а.с. 23).
В ході перевірки встановлено, зокрема, що на підприємстві в наявності такі джерела викидів та джерела утворення викидів: 2 твердопаливних котли, стоянка автотранспорту, 3 відрізних верстати, прес, 2 зварювальних апрати, пост аргонової різки, заточний верстат, витяжна вентиляція, витяжна вентиляція автомийки тощо. Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутня, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) та розрахунок податкового зобов`язання з екологічного податку не складаються, журнали первинної облікової документації у сфері охорони атмосферного повітря не ведуться (а.с. 7-12).
Перевіряючим зроблено висновок, що відповідачем порушено вимоги статей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря, статті 24 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища.
За результатами перевірки позивачем складено припис від 18.04.2019 року №4-3777-5-3, яким приписано усунути наступні порушення, зокрема:
- статей 10, 11 Закону України Про охорону атмосферного повітря: розробити інвентаризацію джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря; не допускати здійснення викидів в атмосферне повітря від джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди;
- статті 24 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища: статті 10 Закону України Про охорону атмосферного повітря, забезпечити складання статистичної звітності у сфері охорони атмосферного повітря; забезпечити здійснення розрахунку податкового зобов`язання з екологічного податку; організувати ведення первинного обліку в сфері охорони атмосферного повітря;
- статей 10, 29 Закону України Про охорону атмосферного повітря: забезпечити проведення виробничого контролю за охороною атмосферного повітря, проведення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин від стаціонарних джерел викидів підприємства (а.с. 81-82).
Надаючи оцінку спірним правовідносинами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення про державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.2017 №312, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.
За змістом підпункту 16 пунктів 2, 4 розділу IIІ вище вказаного Положення Держекоінспекція для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку підприємства, установи та організації під час здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, охорони земель, надр.
Інспекція у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства екології та природних ресурсів України, наказів та доручень Держекоінспекції видає накази організаційно-розпорядчого характеру, складає акти, приписи та розпорядження.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності №877-V від 05.04.2007 року (далі - Закон №877).
Відповідно до частини 7 статті 7 Закону №877 на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
За приписами частини 5 статті 4 Закону №877 встановлено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Аналізуючи наведені правові норми можна дійти висновку про те, що застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози забруднення навколишнього середовища.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначено Законом України Про охорону атмосферного повітря від 16.10.1992 року №2707-XII (далі - Закон №2707-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2707-XII, атмосферне повітря - життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень;
охорона атмосферного повітря - система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів;
забруднення атмосферного повітря - змінення складу і властивостей атмосферного повітря в результаті надходження або утворення в ньому фізичних, біологічних факторів і (або) хімічних сполук, що можуть несприятливо впливати на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;
забруднююча речовина - речовина хімічного або біологічного походження, що присутня або надходить в атмосферне повітря і може прямо або опосередковано справляти негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;
викид - надходження в атмосферне повітря забруднюючих речовин або суміші таких речовин;
норматив якості атмосферного повітря - критерій якості атмосферного повітря, який відображає гранично допустимий максимальний вміст забруднюючих речовин в атмосферному повітрі і при якому відсутній негативний вплив на здоров`я людини та стан навколишнього природного середовища;
джерело викиду - об`єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.
Відповідно до статті 10 Закону №2707-XII підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані:
- здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо;
- вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів;
- забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів;
- здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік;
- заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря;
- забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок;
- забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин;
- використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел;
- здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря;
- своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.
Для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 11 Закону №2707-XII).
За приписами частини 5 статті 11 Закону №2707-XII викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Згідно зі статтею 12 Закону №2707-XII, господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
У статті 24 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища зазначено, що об`єкти, що шкідливо впливають або можуть вплинути на стан навколишнього природного середовища, види та кількість шкідливих речовин, що потрапляють у навколишнє природне середовище, види й розміри шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього підлягають державному обліку.
Підприємства, установи та організації проводять первинний облік у галузі охорони навколишнього природного середовища і безоплатно подають відповідну інформацію органам, що ведуть державний облік у цій галузі.
Збір, обробка і подання відповідним державним органам зведеної статистичної звітності про обсяги викидів, скидів забруднюючих речовин, використання природних ресурсів, виконання завдань по охороні навколишнього природного середовища та іншої інформації, ведення екологічних паспортів здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 березня 1995 р. за № 61/597), стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об`єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.
У пункті 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2002 №302, встановлено, що дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами це офіційний документ який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.
З системного аналізу викладених норм слід дійти висновку, що підприємство набуває право на експлуатацію обладнання, з якого в атмосферне повітря надходять забруднюючі речовини, лише після отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.
Відтак, здійснення суб`єктами господарювання зазначеної діяльності без відповідного дозволу є підставою для зупинення повністю або частково, виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання, за рішенням суду.
В судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що на підприємстві є 2 твердопаливних котли, стоянка автотранспорту, 3 відрізних верстати, прес, 2 зварювальних апрати, пост аргонової різки, заточний верстат, витяжна вентиляція, витяжна вентиляція автомийки.
Представником відповідача не спростовано, що у ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря не проводилась, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутній, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) та розрахунок податкового зобов`язання з екологічного податку не складаються, журнали первинної облікової документації у сфері охорони атмосферного повітря не ведуться.
Фактично, заперечення представника відповідача проти позову зводяться до процесуальних порушень під час проведення самої перевірки.
Проте, є безпідставними твердження представника відповідача з приводу того, що перевірка проведена за відсутності уповноваженої особи підприємства. Представником позивача пояснено та в акті перевірки засвідчено, що перевірка проведена в присутності головного інженера ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС, який за наказом підприємства є відповідальною особою за проведення перевірки (а.с. 208).
З приводу виявлених порушень представник відповідача зазначає лише про те, що зазначені об`єкти не експлуатуються та не відносяться до обов`язкових типів устаткування для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел.
Суд критично оцінює такі доводи, оскільки належних доказів невикористання наявного у позивача обладнання відповідачем до матеріалів справи не надано та інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПБП ЕНЕРГО-ІМПЕКС не проведена.
У зв`язку із тим, що виявлені перевіркою факти є грубим порушенням природоохоронного законодавства, станом на час розгляду справи в суді порушення не усунуті, суд вважає обґрунтованими підстави для зупинення виробництва.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ДЕІ у Дніпропетровській області про застосування заходів реагування є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки ДЕІ у Дніпропетровській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, правові підстави для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено 20 січня 2020 року.

Суддя М.В. Бондар