Справа № 826/10491/18
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 січня 2020 року

Київ

справа №826/10491/18

адміністративне провадження №К/9901/408/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Блажівської Н.Є.,

суддів: Білоуса О.В., Гусака М.Б.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник - Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС ) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сентай ЛВГ" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сентай ЛВГ» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27 липня 2017 року № 439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації платника ПДВ; зобов`язати Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області направити Державній фіскальній службі України документи відносно позивача з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників ПДВ; зобов`язати Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо поновлення реєстрації позивача платником ПДВ з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників ПДВ ДФС України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ»; зобов`язати Державну фіскальну службу України повернути на електронний рахунок ТОВ «Сентай ЛВГ» у системі електронного адміністрування ПДВ суму в розмірі 7905118,17 грн., на яку ТОВ «Сентай ЛВГ» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних; встановити судовий контроль за рішенням суду шляхом зобов`язання Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України подати до суду у десятиденний строк з дня набрання рішенням законної сили звіт про його виконання.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, адміністративний позов було задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27 липня 2017 року № 439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ» платником ПДВ; зобов`язано Києво-Святошинську об`єднану державну податкову інспекцію ДФС у Київській області направити Державній фіскальній службі України документи відносно ТОВ «Сентай ЛВГ» з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість; зобов`язано Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ» платником ПДВ з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників ПДВ ДФС України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ»; зобов`язано Державну фіскальну службу України поновити на електронному рахунку ТОВ «Сентай ЛВГ» у системі електронного адміністрування ПДВ реєстраційний ліміт у розмірі 7905118,17 грн., на який ТОВ «Сентай ЛВГ» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних; у задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

27 грудня 2019 року на адресу Верховного Суду Головним управлінням ДФС у Київській області направлено касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду прийнята у відкритому судовому засіданні 10 липня 2019 року, повний текст складено 10 липня 2019 року. Касаційну скаргу подано 27 грудня 2019 року, тобто з пропуском строку, визначеного статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з касаційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання обґрунтоване тим, що касаційна скарга Головного управління ДФС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у вже подавалась, проте ухвалою Верховного Суду від 29 листопада 2019 року була повернута у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Розглянувши вказане клопотання, Суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт сьомий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках.

Механізм реалізації права на касаційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою 2 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 329 якого встановлено строк для подання касаційної скарги.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження, а також належного оформлення касаційної скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

В контексті наведеного, зважаючи на положення вказаних правових норм законодавства, невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та, як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його касаційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку.

Слід зазначити, що вчасна подача первинної касаційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Інших поважних причин неможливості звернення до суду касаційної інстанції у строк встановлений статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України скаржником не наведено.

Зважаючи на викладене, підстави, наведені в клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження, не можуть бути визнані поважними.

Частиною третьою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої, підпункту третього пункту третього частини другої статті 4 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При цьому розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (пункт 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позовна заява у даній справі подана юридичною особою у 2018 році, а спір у справі носить немайновий характер про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Згідно з пункту третього частини другої статті 4 Закону №3674-VI (в редакції на момент подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України від 7 грудня 2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено в розмірі 1762 гривні.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 6 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Скаржник просить переглянути судове рішення в частині задоволених позовних вимог, а саме: визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 27 липня 2017 року № 439/26-50-12-01-18 про анулювання реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ» платником ПДВ; зобов`язання Києво-Святошинську об`єднану державну податкову інспекцію ДФС у Київській області направити Державній фіскальній службі України документи відносно ТОВ «Сентай ЛВГ» з метою внесення відповідних змін до Реєстру платників податку на додану вартість; зобов`язання Державну фіскальну службу України вчинити дії щодо поновлення реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ» платником ПДВ з дати реєстрації шляхом внесення в автоматизовану систему даних реєстру платників ПДВ ДФС України відомостей (запису) щодо скасування запису про анулювання реєстрації ТОВ «Сентай ЛВГ»; зобов`язання Державну фіскальну службу України поновити на електронному рахунку ТОВ «Сентай ЛВГ» у системі електронного адміністрування ПДВ реєстраційний ліміт у розмірі 7905118,17 грн., на який ТОВ «Сентай ЛВГ» має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, розмір судового збору за подання до суду цієї касаційної скарги становить 14 096 грн. (7048 грн. * 200 %).

До касаційної скарги додано платіжне доручення № 3852 від 15 серпня 2019 року, яким сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у справі № 826/10491/18 у розмірі 10 572 грн., тобто скаржнику потрібно доплатити судовий збір у встановленому законом розмірі.

Згідно з положеннями частини другої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, яка передбачає, у такому випадку, залишення останньої без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суд вважає за необхідне встановити десятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання суду касаційної інстанції належних доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою у строк, визначений законом, або вказати інші підстави для поновлення цього строку та надати документ про сплату судового збору у встановленому розмірі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 329, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник - Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС ) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сентай ЛВГ" до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Києво-Святошинської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити особі, що подала касаційну скаргу, десятиденний строк для усунення виявлених недоліків касаційної скарги з дня отримання ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач Н.Є. Блажівська

Судді О.В. Білоус

М.Б. Гусак