Справа № 160/6632/19
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2019 року Справа № 160/6632/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача представника відповідача Явтушенко О.А. Чабан О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІКА-ГІДРО" до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, скасування подаиткових повідомлень-рішень
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІКА-ГІДРО» звернулося до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
Позивач вказує, що не отримував від відповідача ні самого наказу, ні жодного запиту про надання інформації, а тому оскаржуваний наказ підлягає скасуванню. Крім цього, позивач вважає, що невиконання відповідачем вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки має наслідком визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Також, позивач вважає висновки податкового органу в акті перевірки безпідставними та необґрунтованими, а винесені податкові повідомлення-рішення такими, що підлягають скасуванню.
Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначено, що у позивача відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки оскаржуваний наказ було прийнято на підставі пп.78.1.1, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у зв`язку з тим, що на отриманий позивачем письмовий запит не надано жодного документу. Отже, контролюючий орган, видаючи наказ про проведення перевірки, діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений законодавством України. Крім цього, відповідач зазначає, що за результатами перевірки податковий орган прийшов до висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, які є обґрунтованими та підтверджені письмовими доказами, а тому при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі вищенаведеного, просять суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято наказ від 24.10.2018 року №6101-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ІКА-ГІДРО» на підставі пп.78.1.1, пп.78.1.4. п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України.
Згідно із пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
За приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Положення пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначають обставини, за яких податковому органу надано право на проведення документальних позапланових перевірок.
Так, підпунктом 78.1.1 названого положення визначають таку підставу як отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Як передбачено пунктом 1 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 № 1245 (далі - Порядок № 1245), цей Порядок визначає процедуру періодичного подання органам державної податкової служби суб`єктами інформаційних відносин або подання за письмовим запитом таких органів податкової інформації. Податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі діяльності і необхідні для реалізації покладених на органи державної податкової служби завдань і функцій.
Згідно із пунктом 9 Порядку № 1245 органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. В окремих випадках зазначений запит може надсилатися з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби.
Пунктом 10 Порядку № 1245 визначено, що запит щодо отримання податкової інформації від платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин оформляється на бланку органу державної податкової служби та підписується керівником (заступником керівника) зазначеного органу. У запиті зазначаються: посилання на норми закону, відповідно до яких орган державної податкової служби має право на отримання такої інформації; підстави для надіслання запиту; опис інформації, що запитується, та в разі потреби перелік документів, що її підтверджують.
За правилами пункту 12 Порядку № 1245 письмовий запит про подання інформації надсилається суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: зокрема, виявлення за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, фактів, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.
Відповідно до пункту 13 Порядку № 1245 запит вважається врученим, якщо його надіслано поштою листом з повідомленням про вручення за податковою адресою або надано під розписку суб`єкту інформаційних відносин або його посадовій особі, а в разі направлення в електронному вигляді з використанням засобів телекомунікаційного зв`язку з накладенням електронного цифрового підпису органу державної податкової служби - у разі надходження сформованого програмним забезпеченням повідомлення про доставку.
Як передбачено пунктами 42.2, 42.4 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
У судовому засіданні представник позивача надала пояснення, що жодного запиту про надання інформації позивач від контролюючого органу не отримував.
В свою чергу відповідачем не надано належних доказів надсилання запиту позивачу.
Крім того, статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.
Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 ПК України Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.
Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.
Отже, суд приходить до висновку, що з наказом на перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення такої перевірки платник податків має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
У даному випадку, контролюючий орган мав би ознайомити (вручити наказ та повідомлення) позивача з проведенням перевірки до її початку, тобто до 23.11.2018 року (початок проведення перевірки за оспорюваним наказом).
Разом з тим, в судовому засіданні із пояснень учасників справи та копій наданих документів судом встановлено наступне.
Згідно вступної частини Акту, копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №6101-п від 24.10.2018 року та повідомлення від 24.10.2018 року №2511 направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення.
Однак, копію вказаного наказу засобами поштового зв`язку позивач не отримував, позивач надав суду лист від 23.07.2019 року, яким ГУ ДФС у Дніпропетровській області на офіційний запит позивача надало ТОВ «ІКА-ГІДРО» копію наказу від 24.10.2018 року №6101-п, копію корінця про направлення листа та конверт з поштовим відправленням, який повернувся до ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Судом встановлено, що з урахуванням отриманої від відповідача інформації, 01.08.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської дирекції ПАТ «Укрпошта» із запитом про надання інформації відносно вказаного поштового відправлення.
Отже, станом на початок проведення перевірки позивача - 23.11.2018 року, відповідач не володів інформацією про вручення/невручення позивачеві копії наказу про проведення перевірки.
За викладених обставин та з урахуванням того, що контролюючим органом позивача не було ознайомлено із оспорюваним наказом до початку проведення позапланової невиїзної перевірки (до 23.11.2018р.), що позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із оспорюваним наказом до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, суд приходить до висновку, що посадові особи контролюючого органу не мали правових підстав для здійснення такої перевірки, а тому оспорюваний наказ є протиправним та підлягає скасуванню.
Невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 ст. 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме: компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).
Як наслідок, акт такої перевірки, складений посадовою особою контролюючого органу 06.12.2018р. з викладеними у ньому висновками та дії по проведенню такої перевірки є доказами, які отримані з порушенням закону, а, відповідно, вказаний акт не може мати юридичної значимості.
Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду України від 27.01.2015р. у справі №21-425а14, а також Верховного Суду у його постановах від 29.03.2018р. у справах №804/6973/15, від 05.05.2018р. у справі №810/3188/17, від 14.03.2018р. у справі №808/1084/16, від 15.08.2018р. у справі №806/831/16, від 01.08.2018р. у справі №821/1667/16, від 21.02.2018р. у справі №821/371/17.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду згідно до вимог ч.5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеної правової позиції слід зазначити, що оскільки висновки акту перевірки від 06.12.2018р. отримані контролюючим органом з порушенням вимог закону, наведені у вказаному акті висновки не підлягають дослідженню судом та надання їм правової оцінки, оскільки такі висновки не мають юридичної значимості, у тому числі не можуть бути підставою для прийняття будь-якого акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).
За таких обставин, суд вважає, що визнання незаконною документальної позапланової невиїзної перевірки, проведеної відповідачем, є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.
Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідач у ході судового розгляду справи не довів, що у спірних відносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За викладених обставин, адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю «ІКА-ГІДРО» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень є обрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.243-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,- ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити.
Стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 6863,81 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова