Справа № 420/6462/19
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6462/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання зняти арешт з рахунку на який надходить заробітна плата, -

І. Суть спору:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій просила:

1. Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Подільського ВДВС Дорогова О.Б. про накладення арешту від 14.03.2019 ВП №57443719 та від 21.06.2019 ВП №57443719.

2.Визнати протиправною бездіяльність начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не зняття арешту з рахунку НОМЕР_3.

3.Зняти арешт з рахунку НОМЕР_3 /Приватбанк/, на який надходить заробітна плата позивача ОСОБА_1 .

ІІ. Аргументи сторін

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила наступне.

01.08.2017 р. позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Через нестабільне фінансове становище внески позивач платила частково, з`явився борг в розмірі 8699,74 грн.

Наказом №116-к від 18.04.2019 р. позивач прийнята на роботу ТОВ «Тімдресс Дебетекс» на виконання функціональних обов`язків технолога.

03.05.2019 р. позивачу на банківську картку надійшла заробітна плата в сумі 1900,83 грн. , що підтверджується випискою про надходження по картці 570040 (р/р НОМЕР_1 ), але отримати вона їх не змогла.

Позивач звернулася до банка 03.05.2019 р. та дізналася, що всі його рахунки арештовані Державною виконавчою службою.

22.05.2019 р. позивач сплатила 3000,00 грн. про що повідомила державного виконавця Дорогова О.Б. про часткову оплату, а також про відсутність можливості в подальшому сплачувати борг готівкою, в той час як надходження по заробітній платі заблоковано.

20.06.2019 р. згідно з випискою по картці НОМЕР_3 сума вже сягала 16774,01 грн., про що було повідомлено державного виконавця Дорогова О.Б. з наданням даної виписки, але дій зі сторони державного виконавця ні щодо перерахування коштів ПФУ, ні зняття арешту з рахунку знову ніяких не було.

02.07.2019 р. позивач написала відповідачу лист з проханням надіслати її документи на підставі яких арештовано її рахунки, але відповідь не отримала.

12.07.2019 р. позивач написала заяву до поліції.

18.07.2019 р. позивач в письмовій формі звернулася до відповідача.

24.07.2019 р. відповідач надав позивачу копію постанови про арешт коштів боржника від 21.06.2019 р. на суму 11 415,09 грн., де зазначена вимога від 03.03.2018 р. на суму 4224 грн., яка відкликана ще 12.12.2018 р. в зв`язку погашенням боргу, що підтверджується повідомленням про сплату боргу (а.с.22).

Так як державний виконавець Дорогов О.Б. категорично відмовився надавати позивачу будь які пояснення та документи щодо арешту її рахунків вона звернулася до Приват Банку з цим самим питанням.

Банк надав позивачу письмову відповідь в якій зазначено, що по першій постанові від 14.03.2019 р. ВП №57443719, де сума стягнення складала 2971,90 грн. позивач сплатила 22.05.2019 р. 3000,00 грн.; по другій постанові від 21.06.2019 р. ВП №57443719 сума стягнення складала 11415,09 грн.

Станом на 20.06.2019 р. на рахунку арештованого рахунку із заробітною платою була сума 16 774,01 грн., що підтверджується випискою по картці НОМЕР_3.

Позивач вважає постанови прийняті відповідачем протиправними та такими, що належать до скасування.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за окремою категорією термінових адміністративних справ за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні на 04.12.2018 року.

09.12.2019 р. від представника відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у запереченні.

В обґрунтування заперечення представник відповідача зазначив, що га виконанні у Відділі знаходиться зведене виконавче провадження №59393899, про стягнення боргів на користь ГУДФС в Одеській області, де боржником значиться ОСОБА_1 .

В заяві стягувача №152/9/15-32-55-08-14 від 03.01.2019 р. надано перелік рахунків, належних боржнику. Ці самі рахунки підтверджено, згідно з електронного документообігу, між ДВС та ДФС України як такі, що належать фізичній особі - підприємцю.

28.08.2019 р. до Відділу надійшов лист щодо прийняття постанови до виконання та наявності коштів на рахунку боржника для виконання постанови державного виконавця, тобто рахунок не є соціально захищеним.

Останню вимогу на суму 11415,09 грн. на адресу банку направлено 04.10.2019 р. Кошти до наступного часу на депозитний рахунок відділу не зараховані, письмової відповіді не отримано. У зв`язку з зазначеним - 19.11.2019 за вих. №27467/30-35/12 направлено вимогу щодо повідомлення причин невиконання платіжних вимог. Після списання коштів з рахунку та стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в повному обсязі - арешт з коштів боржника буде зняти з рахунків в усіх банківських установах.

Статтею 287 КАС України встановлено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Частиною 4 статті 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути вказану справу в письмовому провадженні.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Свій висновок суд вмотивовує наступним чином.

ІІІ. Обставини, встановлені судом.

Так, суд встановив, що 01.08.2017 р. позивач була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Через нестабільне фінансове становище внески позивач платила частково, з`явився борг в розмірі 8699,74 грн.

Наказом №116-к від 18.04.2019 р. позивач прийнята на роботу ТОВ «Тімдресс Дебетекс» на виконання функціональних обов`язків технолога.

03.05.2019 р. позивачу на банківську картку надійшла заробітна плата в сумі 1900,83 грн. , що підтверджується випискою про надходження по картці 570040 (р/р НОМЕР_1 ), але отримати вона їх не змогла.

Позивач звернулася до банка 03.05.2019 р. та дізналася, що всі його рахунки арештовані Державною виконавчою службою.

22.05.2019 р. позивач сплатила 3000,00 грн. про що повідомила державного виконавця Дорогова О.Б. про часткову оплату, а також про відсутність можливості в подальшому сплачувати борг готівкою, в той час як надходження по заробітній платі заблоковано.

20.06.2019 р. згідно з випискою по картці НОМЕР_3 сума вже сягала 16774,01 грн., про що було повідомлено державного виконавця Дорогова О.Б. з наданням даної виписки, але дій зі сторони державного виконавця ні щодо перерахування коштів ПФУ, ні зняття арешту з рахунку знову ніяких не було.

02.07.2019 р. позивач написала відповідачу лист з проханням надіслати її документи на підставі яких арештовано її рахунки, але відповідь не отримала.

18.07.2019 р. позивач в письмовій формі звернулася до відповідача.

24.07.2019 р. відповідач надав позивачу копію постанови про арешт коштів боржника від 21.06.2019 р. на суму 11 415,09 грн., де зазначена вимога від 03.03.2018 р. на суму 4224 грн., яка відкликана ще 12.12.2018 р. в зв`язку погашенням боргу, що підтверджується повідомленням про сплату боргу (а.с.22).

Так як державний виконавець Дорогов О.Б. категорично відмовився надавати позивачу будь які пояснення та документи щодо арешту її рахунків вона звернулася до Приват Банку з цим самим питанням.

Банк надав позивачу письмову відповідь в якій зазначено, що по першій постанові від 14.03.2019 р. ВП №57443719, де сума стягнення складала 2971,90 грн. позивач сплатила 22.05.2019 р. 3000,00 грн.; по другій постанові від 21.06.2019 р. ВП №57443719 сума стягнення складала 11415,09 грн.

Станом на 20.06.2019 р. на рахунку арештованого рахунку із заробітною платою була сума 16 774,01 грн., що підтверджується випискою по картці НОМЕР_3.

Надаючи належну правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

ІV Джерела права та висновки суду.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб ), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту ... на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно з ч. 1-3 ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону № 1404-VIII підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Закону № 1404-VIII розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Суд встановив, що у даному випадку на підставі постанови про арешт коштів боржників від 21.06.2019 р. (а.с.9) накладено арешт на грошові кошти рахунок позивача який відкритий для зарахування заробітної плати у Акціонерному Товаристві Комерційного Банку «Приватбанк», про що повідомлено позивача листом (а.с.23).

В матеріалах справи наявна довідка Державного центру зайнятості Подільського міськрайонного центру зайнятості про те, що дохід позивача за липень, серпень, вересень 2019 р. склав 0 грн. (а.с.28).

Крім того в матеріалах справи наявна довідка «Приватбанку» в якій зазначено, що за період з 01.05.2019 р. по 07.10.2019 р. на картку НОМЕР_3 надходила зарплата позивачу, та стан рахунку обмежений (а.с.30).

Станом на 30.10.2019 р. у позивача на картці НОМЕР_3 сума залишків у валютному еквіваленті 52 565,89 грн., що підтверджується випискою банку (а.с.31-32).

Суд встановив, що станом на 20.06.2019 р. на рахунку арештованого рахунку позивача із заробітною платою була сума 16 774,01 грн., що підтверджується випискою по картці НОМЕР_3. В постанові від 21.06.2019 по ВП №57443719 зазначено, що суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів у розмірі 11 415,09 грн. Однак відповідач лише наклав арешт на грошові кошти та не вжив жодних дій щодо списання спірної суми з рахунку позивача та в подальшому зняття арешту.

У зв`язку з накладенням арешту на кошти боржника, позивачу фактично здійснено заборону видаткових операцій за рахунком НОМЕР_3, з якого має перераховуватись заробітна плата.

Стаття 43 Конституції України передбачає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом частини першої статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 №1403-VІІІ державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

При чому, згідно вищеперерахованих положень Закону № 1404-VIII за загальним правилом виконавець має право накладати арешт на майно (кошти) боржника, проте, вжиття такого заходу як накладення арешту обумовлено необхідністю забезпечення реального виконання рішення.

За відсутності такої необхідності в накладенні арешту на майно (кошти) боржника він не може бути визнаний виправданим та обґрунтованим, адже всі наявні на рахунку позивача кошти, що є надходженням від заробітної плати. Так накладення арешту на кошти в межах вказаної суми означає неможливість позивачу розпоряджатися коштами не лише в розмірі 20%, а у повному розмірі, що порушує обмеження розміру стягнення, передбачене постановою від 21.06.2019 р. про звернення стягнення на заробітну плату та пенсію, а також порушує право позивача розпоряджатися рештою надходжень на рахунок, що перевищує 20% заробітної плати.

Відповідно до ст. 59 Закону України № 1404 арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно з приписами частини першої статті 2, статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованої Україною 04.08.1961, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата; заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством; заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

За викладених обставин, накладення арешту на рахунок позивача, унеможливлює отримання заробітної плати, що призводить до порушення конституційних прав позивача.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд робить висновок про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 271, 287 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Подільського ВДВС Дорогова О.Б. про накладення арешту від 14.03.2019 ВП №57443719 та від 21.06.2019 ВП №57443719.

3.Визнати протиправною бездіяльність начальника Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області щодо не зняття арешту з рахунку НОМЕР_3.

4.Зняти арешт з рахунку НОМЕР_3 /Приватбанк/, на який надходить заробітна плата позивача ОСОБА_1 .

5. Стягнути з Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768(сімсот шістдесят вісім),40 грн.

6. Відповідно до ч.1 ст.272 КАС України судові рішення за наслідками розглядами судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої , статтями 286-288 цього Кодексу , набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.6 ст.287 КАС України рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач - Подільський міжрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, адреса: Просп. Шевченка,16 м. Подільськ, Одеська область, 66300, .

Суддя О.Я. Бойко

.