Справа № 480/2342/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р.Справа № 480/2342/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Сумцова С.В.

представник позивача Шаповаленко Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 07.10.19 року по справі № 480/2342/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Сумській області, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 08.04.2019 року, яким застосовано суму штрафних санкцій у розмірі 61129,25 грн. та податкову вимогу від 04.06.2019 року № 6948-17.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року у задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що податкове повідомлення-рішення контролюючого органу є протиправним. Висновок про порушення порядку оприбуткування готівки, яке полягало у не оприбуткуванні її у книзі обліку доходів і витрат не узгоджується із вимогами чинного законодавства. Зокрема, у період за який була проведена перевірка позивач використовувала належним чином зареєстровану у податковому органі книгу обліку розрахункових операцій №Р/2 від 17.12.2018 року, та книгу обліку доходів та витрат. Позивачем своєчасно роздруковувалися фіскальні звітні чеки та заносилися до книгу обліку розрахункових операцій (КОРО). Відповідно в книзі обліку доходів та витрат здійснюється лише облік вже оприбуткованих сум готівкових коштів. Вважає, що несвоєчасне ведення книги обліку доходів та витрат жодним чином не може бути порушенням вимог Указу Президента України від 12 червня 1995 року №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Сумській області 21 березня 2019 року проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки. За результатами перевірки 21.03.2019 складений акт (а.с. 10-12), а 08.04.2019 відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 61129,25 грн. у відповідності до абзацу 3 ст.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» (а.с. 64) та 04.06.2019 року сформована податкова вимога №6948-17 про необхідність сплатити податковий борг у сумі 71129,25 грн. (а.с.9)

Непогодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та податковою вимогою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що податкове повідомлення-рішення та податкова вимога прийняті у відповідності до вимог закону та відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є правомірними, такими, що не підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В ході перевірки встановлено, що позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями, в своїй діяльності використовує реєстратори розрахункових операцій типу MTNI-T 400МЕ, веде книгу обліку розрахункових операцій та книгу обліку доходів і витрат. В ході перевірки податковим органом з`ясовано та встановлено також в ході розгляду справи судом, що в період часу з 01.03.2019 по 20.03.2019 отримана позивачем внаслідок реалізації товару готівка в розмірі 12225,85 грн. не була відображена у книзі обліку доходів і витрат. Зазначене відображене в акті перевірки та на заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 № 148 затверджено Положення "Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" (далі за текстом Положення № 148), яке набуло чинності з 05 січня 2018 року та визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності ( далі - підприємства), органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності (далі - установи), фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність (далі - фізичні особи - підприємці) (далі разом у тексті - суб`єкти господарювання), фізичними особами.

Пунктом 11 розділу II Положення № 148 визначено, що готівка, яка надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки у повній сумі.

Згідно з підпунктом 18 пункту 3 розділу І Положення № 148 оприбуткуванням готівки вважається - проведення суб`єктами господарювання обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі / книзі обліку доходів і витрат / книзі обліку доходів / фіскальному звітному чеку / розрахунковій квитанції.

При цьому, пункт 11 Положення № 148 було викладено у новій редакції згідно Постанови Правління НБУ № 37 від 12.02.2019р., яким визначено, що готівка, яка надходить до кас, оприбутковується в день одержання готівки в повній сумі. Оприбуткування та облік фізичними особами підприємцями отриманих доходів здійснюється в книгах обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів) у порядку, визначеному Податковим кодексом України.

Підпунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, розробленого па виконання пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Кодексу, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 16 вересня 2013 року № 481, фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Враховуючи те, що позивачем готівка в розмірі 12225,85 грн. не була відображена у книзі обліку доходів і витрат в період часу з 01.03.2019 по 20.03.2019, колегія суддів вважає, що податковий орган дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем норм регулювання обігу готівки, відтак податкове повідомлення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає хибними доводи скаржника про те, що не оприбуткування готівки у книзі обліку доходів і витрат не є порушенням.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на те, що у даному випадку мало місце порушення Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, за що передбачена відповідальність не Указом № 436, а Податковим кодексом України. При цьому, достатнім оприбуткуванням є проведення суми через РРО та занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками до КОРО, з огляду на наступне.

Норма абзацу четвертого пункту 11 розділу II Положення № 148 чітко регламентує порядок оприбуткування готівки фізичними особами підприємцями, саме у Книзі обліку доходів і витрат (або книгах обліку доходів), а порядок застосування РРО та ведення КОРО визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» і наказом Міністерства фінансів України № 547 від 14.06.2016 «Про затвердження Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій». При цьому, це є різні норми законодавства, які визначають певні правила, за порушення яких передбачена відповідальність різними законодавчими актами, і які один одного не виключають.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що саме у Книзі обліку доходів і витрат і здійснюється оприбуткування сум готівкових коштів, а не в КОРО як це зазначає позивачка.

Тому, не можна вважати тотожними поняття оприбуткування готівки визначені ст.11 розділу II Положення № 148 і облік готівкових операцій проведених із застосуванням реєстратора розрахункових операцій в КОРО.

Щодо позовних вимог про скасування податкової вимоги №6948-17, виданої 04.06.2019 року, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних санкцій у розмірі 61129,25 грн. відповідачем прийняте 08.04.2019 та надіслане за адресою позивача рекомендованим листом з повідомлення про вручення. 17.05.2019 поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання» ( а.с.67,70).

Відповідно до ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

З огляду на викладені норми, дата повернення поштового відправлення 17.05.2019 вважається датою вручення позивачу податкового повідомлення-рішення, відтак, станом на 04 червня 2019 року податковий борг за цим податковим повідомленням-рішенням набув статусу узгодженого, тому податкова вимога винесена також правомірно.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення та податкова вимога прийняті у відповідності до вимог закону та відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є правомірними, такими, що не підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції вважає за можливе відступити від практики Верховного Суду, наведеної в апеляційній скарзі, оскільки вона стосується порушення порядку оприбуткування готівки до внесення змін до п.11 р.ІІ Порядку № 148 в редакції постанови НБУ № 37 від 12.02.2019р.

Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 24.04.2019 в справі №1170/2а-3476/12 та від 16.07.2019 в справі №805/1266-17-а оприбуткуванням готівки є сукупність дій з фіксації повної суми фактичних надходжень готівки наприкінці робочого дня за сукупністю операцій у цілому за робочий день з оформленням касовими документами і відображенням у відповідній книзі обліку (касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій). При цьому передбачається належна реєстрація такої книги обліку доходів і витрат у органі державної податкової служби за основним місцем обліку. Не відображення готівки у книзі обліку доходів і витрат, яка має бути попередньо зареєстрована у відповідному органі державної податкової служби, наприкінці робочого дня із оформленням відповідних касових документів є порушенням порядку оприбуткування готівки, відповідальність за яке встановлена Указом № 436/95.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на аргументи учасників процесу, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року по справі 480/2342/19 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року по справі № 480/2342/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 16.01.2020 року