Справа № 344/21118/19
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/82/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Лисаника Ігора Богдановича, УПП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Лисаника Ігора Богдановича про скасування постанови про накладення постанови про накладення адміністративного стягнення. Мотивував тим, що 28.11.2019 року роти №2 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Лисаником І.Б. відносно нього винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК№1804038. У вказаній постанові відповідачем зазначено, що позивач керуючи транспортним засобом Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , 28.11.2019 року о 22 год.51хв. по вул.Галицькій 112 д в м.Івано-Франківську, при маневрі обгін перетнув подвійну суцільну лінію розмітки 1.3, чим порушив п.8.5.1 ПДР та чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач постановив застосувати щодо позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255грн. Позивач вважає дії відповідача протиправними та незаконними, а складена ним постанова такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з відсутністю доказів його винуватості та невідповідністю висновків інспектора. За наведених обставин просив суд постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення скасувати.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову. До суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача просить в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що 28 листопада 2019 року інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Івано-Франківську у ДПП, капітан поліції Лисаник Ігор Богданович перебуваючи в складі екіпажу під час патрулювання на вул. Галицька м. Івано-Франківська близько 22 год 51 хв помітив транспортний засіб - WOLKSWAGEN PASSAT номерні знаки НОМЕР_1 , який рухаючись, при маневрі «обгін» перетнув подвійну суцільну лінію розмітки 1.3. чим порошив п. 8.5.1. ІІДР- порушення вимог горизонтальної розмітки. В даних діях водія вбачається адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Після зупинки вищевказаного ТЗ відповідач підійшов до позивача, представився відповідно до п. 3 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», проінформував водія про причину зупинення ним ТЗ, а саме, порушення п. 8.5.1 ГІДР та розділу 34 ПДР, де зазначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил. Після виконання вимог, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач пред`явив законну вимогу до водія про пред`явлення документів. Відповідач оголосив про початок розгляду справи про адмінправопорушення щодо ОСОБА_1 , інспектором роти №1, взводу №2 батальйону УПП у м.Івано-Франківську ДПП, капітаном поліції Лисаник Ігорем Богдановичем оголосив про початок розгляду справи та зачитав позивачу його права, передбачені ст.63 КУ та ст.268 КУпАП. В позовніїй заяві позивач стверджує, що був позбавлений права подавати докази, заявляти клопотання та скористатись правовою допомогою, оскілки йому не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Однак, з запису з нагрудного відео-реєстратора відповідача чітко видно, що відповідач оголосив позивачу його права. Варто зазначити, що факт порушення ПДР позивачем був виявлений відповідачем, який з дотриманням вимог закону та обгрунтовано прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позивач не виконав вимогу горизонтальної дорожньої розмітки 1.3., однак надати для ознайомлення відеозапис немає можливості, оскільки факт порушення ПДР позивачем не було зафіксовано із застосуванням технічних засобів, а було безпосередньо виявлено відповідачем. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушень, відповідальність за які, передбачена ч. 1 ст. 122 КупАП.

Положеннями ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З постанови серії ЕАК№1804038 від 28.11.2019 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом WOLKSWAGEN PASSAT номерний знак НОМЕР_1 по вул.Галицькій 112 д в м.Івано-Франківську, при маневрі обгін перетнув подвійну суцільну лінію розмітки 1.3, чим порушив п.8.5.1 ПДР та чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. (а.с. 6,7).

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі - Інструкція № 1395) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Позивач в позові вказав, 28 листопада 2019 року, він рухався в транспортному засобі VOLKSWAGEN PASSAT днз АТ7349СР, проїжджаючи по вулиці Галицькій. На перехресті вулиць Галицька та Тролейбусна йому подали звуковий сигнал, а згодом після того, як він повернув на вулицю Тролейбусну, його зупинили ввімкнувши світлові сигнали. До його автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції Лисаник Ігор Богданович та вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ, і сказав, що він нібито перетнув подвійну суцільну лінію розмітки. Позивач пояснив інспектору, що дорожню розмітку 1.3. не перетинав. На його слова інспектор Лисаник Ігор Богданович вимагав пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про реєстрацію ТЗ та поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників наземних ТЗ. Позивач попросив інспектора, щоб той дотримувався процедури, і почав розгляд справи про адміністративне правопорушення, і передав йому своє водійське посвідчення, щоб він міг встановити особу, проти якої розпочинається розгляд справи. Також він попросив інспектора надати докази того, що порушив, на що отримав жорстку відмову і пропозицію, щодо оскарження його дій у суді, якщо вважає їх незконними.

Відповідно до ст.72,73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно ст. 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР. З наданого суду відеозапису сам факт порушення позивачем ПДР не зафіксовано.

Відповідно до частин другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Слід зазначити й те, що з наданої відповідачем відеофіксації неможливо встановити будь-яких обставин, оскільки вона не містить фіксації факту вчинення правопорушення позивачем.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд звертає увагу, що візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Також слід зазначити, що ст. 286 КАС України, яка врегульовує особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не надає суду повноважень визнавати дії відповідача незаконними та/або визнавати протиправними його рішення, а тому позов ОСОБА_1 у цій частині до задоволення не підлягає.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст.122 КупАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАК№1804038 від 28.11.2019 року підлягає скасуванню, а тому даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Лисаника Ігора Богдановича, УПП в Івано-Франківській області про скасування постанови про накладення постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії № ЕАК№1804038 від 28.11.2019 року винесену інспектором роти №2 батальйону №1 УПП в Івано-Франківській області Лисаником Ігорем Богдановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КупАП, а провадження по справі закрити.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова