Справа № 140/3142/19
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 рокуЛьвівСправа № 140/3142/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Бруновської Н.В., Матковської З.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнатик А.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року про заміну одного заходу забезпечення іншим у справі № 140/3142/19 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цифрон» до Головного управління ДФС у Волинській області про заміну одного заходу забезпечення позову іншим (ухвалу суду першої інстанції винесено суддею Сорока Ю.Ю. в м. Луцьк Волинської області 13.11.2019 року), -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Цифрон» (надалі також ТзОВ «Цифрон», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (надалі також - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії ГУ ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (надалі також Комісія) щодо включення ТзОВ «Цифрон» до переліку ризикових платників податків, зобов`язати відповідача виключити позивача з переліку ризикових платників податків.

Крім того, позивач подав заяву про забезпечення адміністративного позову, в якій просив зупинити дію рішення Комісії.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову задоволено, зупинено дію рішення Комісії в частині включення ТзОВ «Цифрон» до переліку ризикових платників податків.

12 листопада 2019 року від представника позивача надійшла заява про заміну одного заходу забезпечення позову іншим. Заява мотивована тим, що згідно листа ГУ ДПС у Волинській області № 6573/10/03-20-06-01-70 ГУ ДПС у Волинській області повідомлено про неможливість виконання ухвали суду від 29.10.2019 у зв`язку із тим, що в ухвалі не зазначено номер та дату акту індивідуальної дії, який слід зупинити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року заяву про заміну одного заходу забезпечення позову іншим задоволено.

Зупинено дію рішення Комісії, оформленого протоколом від 23.08.2019 року №95, в частині включення до переліку ризикових платників податків ІТС «Податковий блок» відповідно до абзацу 6 підпункту 1.6 пункту 1 критеріїв ризиковості, зареєстрованих в ДФС від 07.08.2019 №1962/99-99-29-01-01 ТзОВ «Цифрон».

Не погодившись із вказаною ухвалою, її оскаржило ГУ ДФС у Волинській області, яке покликаючись на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтована та прийнята з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року про заміну одного заходу забезпечення позову іншим скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, ні з поданої ТзОВ «Цифрон» заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, ні з оскаржуваної ухвали не вбачається в чому саме полягає очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Також відповідач наголошує, що для платника податків не наступають негативні наслідки у зв`язку із зупиненням реєстрації податкових накладних; єдиним негативним наслідком для нього, пов`язаним із предметом спору, може бути зупинення реєстрації податкової накладної. Водночас, незалежно від зупинення реєстрації податкової накладної, у позивача існуватиме обов`язок включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. Крім того, штрафні санкції на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних не застосовуються.

Апелянт не забезпечив явку у судове засідання представника, повноваження якого підтвердженні відповідно до вимог частини 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Разом з тим, будь-яких доказів зайнятості в іншому судовому процесі особою, яка заявила дане клопотання, не надано.

Відповідно до частини 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи положення даної процесуальної норми та вищезазначені обставини неявки представників сторін, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглядати справу за відсутності представників сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, заяву про заміну одного заходу забезпечення позову іншим та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою цієї статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зазначити, що суд при розгляді заяви про забезпечення позову повинен у кожному випадку, виходячи із конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна із передбачених цією статтею обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для забезпечення адміністративного позову суд може вживати заходи шляхом: зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; заборони відповідачу вчиняти певні дії; встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії; заборони іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку (ч. 1 ст. 151 КАС України).

Водночас, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття цих заходів може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 155 КАС України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Задовольняючи заяву про заміну одного заходу забезпечення позову іншим суд першої інстанції зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи взагалі унеможливити виконання рішення суду, а так само ускладнити і ефективний захист і унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки в ухвалі про заміну одного заходу забезпечення позову іншим суд не наводить мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказує ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну одного заходу забезпечення позову іншим, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, не пересвідчився, зокрема, у тому, чи існує дійсна та реальна загроза невиконання рішення суду або суттєва перешкода у такому виконанні.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів сторони по справі або пов`язаних з нею інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника), тобто прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту.

Водночас, доводи позивача щодо протиправності рішення Комісії, оформленого протоколом від 23.08.2019 року №95, в частині включення до переліку ризикових платників податків ТзОВ «Цифрон», є предметом розгляду при вирішенні даної адміністративної справи по суті позовних вимог. Отже, задоволенням заяви позивача та забезпеченням позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, суд першої інстанції фактично вирішив спір по суті заявлених позовних вимог, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Колегія суддів також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

При розгляді апеляційної скарги та перегляді заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що зупинення дії рішення комісії ГУ ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації щодо включення ТзОВ «Цифрон» до переліку ризикових платників податків зумовить виникнення невиправданого судового втручання у діяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки зупинення дії оскаржуваного рішення про включення позивача до переліку ризикових платників податків, до вирішення спору по суті, фактично надає можливість такому платнику податків безперешкодно, без жодних обмежень, продовжувати реєстрацію податкових накладних без витребування контролюючим органом у такого платника податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для заміни одного заходу забезпечення адміністративного позову іншим згідно статті 155 КАС України, оскільки позивачем не наведено переконливих підстав для вжиття такого заходу забезпечення адміністративного позову, не подано суду належних та допустимих доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є підставними та спростовують відповідні висновки суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки вказаним обставинам, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви позивача про заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Відповідно до частини першої статті 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Пунктом 2 частини першої статті 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів статті 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні вказаної заяви.

Керуючись статтями 150, 151, 155, 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року про заміну одного заходу забезпечення іншим у справі № 140/3142/19 - скасувати, та прийняти постанову, якою в задоволенні заяви про заміну одного заходу забезпечення позову іншим - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 16.01.2020