Справа № 200/10828/19-а
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 р. Справа№200/10828/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьова І.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення виплати пенсії з 01 грудня 2017 року та зобов`язання відповідача нарахування та виплатити позивача призначену пенсію за вислугою років з 01 грудня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за вислугу років та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області.

До листопада 2017 року включно позивач отримував пенсію шляхом зарахування коштів на рахунок, відкритий у АТ "Ощадбанк". Однак, у грудні 2017 року виплати припинено з підстав того, що скасована довідка тимчасово переміщеної особи.

На сьогоднішній час Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не поновило позивачу нарахування та виплату пенсії, що підтверджується випискою по рахунку позивача.

Позивач вважає дії щодо припинення виплати пенсії та бездіяльність в частині невиплати пенсії протиправними і такими, що порушують його конституційні права.

З посиланням на норму частини першої статті 49 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом, позивач вважає, що припинення виплати пенсії відповідачем є протиправним, а тому він звернувся з цим позовом до суду і є підстави задовольнити позовні вимоги без обмежень будь-яким строком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позов не визнало, про що через канцелярію 04 жовтня 2019 року за вхідним реєстраційним № 10352/06-2 подало відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що позивач перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про

пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Відповідно до довідки від 27 грудня 2014 року № позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Виплата пенсії позивачу була призупинена відповідачем з 01 грудня 2017 року на підставі наданих публічним акціонерним товариством «Ощадбанк» списків з інформацією щодо сум пенсій та грошової допомоги, які одержуються за довіреністю більше як один рік, або не одержуються з поточного рахунка більше як один рік пенсіонерами силових структур Донецької області.

Відповідно до пункту 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунку у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 17 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунку у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення щороку забезпечує ідентифікацію та верифікацію особи шляхом обов`язкового пред`явлення одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання.

Після отримання повідомлення з банку від 27 листопада 2017 року № 25-9/2514 відповідачем прийнято атестат про зняття з обліку та призупинено випалу пенсії позивачу по причині помилково сформований, документ, невідправлений в банк.

Позивач в порушення вимог частини другої статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії та необхідними документами, які б дозволили з`ясувати (спростувати) обставини, які стали підставою для зупинення виплати пенсії, не звертався.

Остання виплата пенсії на адресу позивача здійснена у листопада 2017 року.

З урахуванням викладеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 09 вересня 2019 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі та ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання відповідача вчинити певні дії вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження в межах строків, визначених КАС України для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером за вислугу років, про що свідчить пенсійне посвідчення № НОМЕР_2, видане Пенсійним фондом України.

Відповідно до довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, від 27 грудня 2014 року № , місцем проживання позивача є: АДРЕСА_2 .

З матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, як отримувач пенсії за вислугу років.

Відповідно до довідки про доходи Позивача від 01 жовтня 2019 року №259/03.2-11 нарахування пенсії позивачу проводилось з грудня 2017 року по вересень 2019 року але не виплачувалась.

05 грудня 2017 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» отримано лист від 27 листопада 2017 року за № 25-9/2514/3833-БТ, в якому надано інформацію по клієнтам, за рахунками яких сум пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються більше як один рік, серед яких є й позивач, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції № 8475/04.

Згідно атестату відповідача № 5269 вбачається, що позивачу припинено виплату пенсії по причині помилково сформований, документ , невідправлений в банк, в якому вказано що пенсію виплачено по 30 листопада 2017 року.

У відповідь на адвокатський запит щодо пенсійного забезпечення позивача, відповідач відповів, що призначення та нарахування пенсійних виплат проводилось за місцем реєстрації згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 27 грудня 2014 року № за адресою : АДРЕСА_2. На виконання п.16 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 «про затвердження Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках» Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» до органів Пенсійного фонду України надає списки пенсіонерів, які отримують пенсію за довіреністю більше як один рік або не одержують пенсію більше року. За інформацією донецького обласного управління АТ «Ощадбанк» позивача внесено до списків осіб, які не одержують пенсію більше ніж 1 рік. Виплату пенсії припинено з 01 грудня 2017 року до моменту ідентифікації особи. Для поновлення виплати пенсії позивачу необхідно особисто звернутись до Управління пенсійного фонду України за місцем реєстрації з заявою про поновлення виплати пенсії та надати дійсну довідку внутрішньо переміщеної особи.

Відповідачем надано до матеріалів справи копію листа Донецького обласного управління АТ «Ощадний банк України» від 27 листопада 2017 року №25-9/2514 «Щодо надання списків пенсіонерів» серед яких зазначено Позивача.

Відповідачем надано копію витягу з протоколу №13 від 23 березня 2018 року Новогродівського міського управління соціального захисту населення, у якому зазначено, що комісія заслухала подання про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) відповідних соціальних виплат з урахуванням акта обстеження матеріально - побутових умов сім`ї внутрішньо переміщеної особи - ОСОБА_1 та вирішили відмовити позивачу в призначенні (відновленні) виплати пенсії з урахуванням акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 16 березня 2018 року №0540.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з статтею 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII), який набрав чинності з 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

У преамбулі Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) зазначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 52 Закону № 2262-ХІІ визначено загальний порядок виплати пенсій, органи, що виплачують пенсії, зокрема:

Пенсіонерам з числа військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України за місцем фактичного проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання (частина перша статті 52 Закону № 2262-ХІІ).

Іншим особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно з цим Законом, пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України через установи відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за місцем фактичного проживання пенсіонера на підставі відповідних документів, що оформляються органом Пенсійного фонду України (частина друга статті 52 Закону № 2262-ХІІ).

Виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія (частина третя статті 52 Закону № 2262-ХІІ).

Статтею 55 Закону № 2262-ХІІ визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Разом з тим, Законом № 2262-ХІІ не визначені окремі підстави для припинення виплати пенсії за цим Законом.

Відповідно, у такому випадку за правилами, визначеними статтею 1-1 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають норми Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009);

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою цієї статі визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З вищевказаних норм чинного законодавства слідує, що частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

У свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" та від 08 червня 2016 року № 365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" визначено умови призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам: знаходження внутрішньо переміщеної особи на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України".

Механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями (далі - органи Пенсійного фонду), головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі) в уповноважених банках визначено Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі - Порядок № 1596).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509, уповноваженим банком є АТ "Ощадбанк".

Якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку (абзаци перший, другий пункту 16 Порядку № 1596).

Пунктом 17 Порядку № 1596 передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення щороку забезпечує ідентифікацію та верифікацію особи шляхом обов`язкового пред`явлення одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання. Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку і проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Як вбачається з атестату про зняття з обліку позивача № 5269 припинено виплату пенсії по причині помилково сформований, документ, невідправлений в банк. З атестату не можливо встановити підстави припинення виплат, про причини припинення виплат відповідачем зазначено лише у листі - відповіді від 28 лютого 2019 року.

Як вже зазначалось статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії. Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії припиняється за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду. Тобто відповідач повинен був прийняти відповідне рішення щодо припинення виплати пенсії за умови наявності підстав, передбачених вказаною статтею.

Як свідчать матеріали справи відповідачем було припинено виплати без прийняття відповідного рішення.

Оскільки відповідачем не було прийнято відповідного рішення, доводи відповідача про підстави припинення виплати пенсії позивачу, що викладені у відзиві суд вважає не доведеними.

Суд не приймає довід відповідача, що позивач не звертався до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії , документи які підтверджують наявність діючих карткових рахунків в АТ «Ощадбанк» не надавав, оскільки в пенсійній справі містяться заяви позивача із зазначенням рахунків на який він просить перераховувати пенсію. Підтвердження що вказані рахунки закриті відповідачем не надано.

Таким чином, позивач, починаючи з 01 грудня 2017 року, не отримує пенсію з вини відповідача. Відповідно, суми пенсії, невиплачені позивачу з вини відповідача, мають бути виплачені йому за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглядаючи даний спір суд дійшов висновку, що відповідач діяв не у спосіб встановлений законом.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.

Оскільки зі змісту Закону № 1058-ІV та самого визначення поняття "пенсія" випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк. У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 19 березня 2013 року, від 05 листопада 2013 року у справах № 21-53а13 та № 21-293а13 відповідно та Верховним Судом у постановах від 11 квітня 2018 року, від 24 квітня 2018 року у справах № 820/5621/15 та № 167/592/17 відповідно.

Таким чином, нарахування та виплата пенсії позивачу має здійснюватися постійно до виникнення підстав, визначених частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV, та прийняття рішення про припинення виплати пенсії територіальним органом Пенсійного фонду України або судом, або до іншого законодавчого регулювання порядку та строків нарахування пенсій.

Оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, та нарахування якої було піддано формальним обмеженням, не у спосіб встановлений вимогами Конституції та законів України, згідно з частиною другою статті 55 Закону № 2262-ХІІ нарахування та виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до довідки про доходи Позивача від 01 жовтня 2019 року №259/03.2-11 нарахування пенсії позивачу проводилось з грудня 2017 року по вересень 2019 року але не виплачувалась, з жовтня 2019 року не нараховувалась та відповідно не виплачувалась.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та необхідно зобов`язати відповідача виплатити пенсію за період з грудня 2017 року по вересень 2019 року та зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсію з жовтня 2019 року.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою від 09 вересня 2019 року відстрочено сплату судового збору у сумі 768,40 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на таке, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати, пов`язані із розглядом цієї справи. Таким чином, на користь Державного бюджету підлягає відшкодуванню сума судового збору, а саме у розмірі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 133, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії щодо припинення виплати пенсії з 01 грудня 2017 року та зобов`язання нарахувати та виплатити призначену пенсію за вислугою років з 1 грудня 2017 року - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення ОСОБА_1 виплати пенсії з 01 грудня 2017 року.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити ОСОБА_1 пенсію за період з 01 грудня 2017 року по 30 вересень 2019 року та зобов`язати нарахувати та виплатити пенсію з 01 жовтня 2019 року.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Державного бюджету України судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Повний текст рішення складено та підписано 16 січня 2020 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя І.В. Шинкарьова