Справа № 140/3335/19
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3335/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування пункту рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування п. 17 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019, оформлене протоколом №105 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги по третій групі інвалідності та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу як інваліду 3 групи у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є учасником бойових дій в республіці Афганістан, інвалідом війни ІІ-ї групи та має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 та Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) чи спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 № 975.

29.07.2019 під час повторного огляду позивачу довічно встановлена 2-а група інвалідності у зв`язку із пораненням, пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби.

11.07. 2019 позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому 14.06.2016 III-ї групи інвалідності, що сталася внаслідок виконання обов`язків військової служби. Заява з доданими до неї документами була направлена Волинським ОВК до Міністерства оборони України для прийняття останнім рішення з питань виплати ОСОБА_1 одноразово грошової допомоги як інваліду ІІІ групи.

09.08.2019 комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, оформлене протоколом №105 від 09.08.2019.

Підставою для прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги став пропуск трирічного строку реалізації права позивача на її отримання.

Рішення відповідача обґрунтоване тим, що відповідно до вимог п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Оскільки, позивач звернувся із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 11.07.2019, а інвалідність йому встановлена 14.06.2016, то останній пропустив строк реалізації свого права на її призначення та отримання.

Вищезазначене рішення відповідача позивач вважає протиправним, оскільки у 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» серед підстав, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, відсутня така підстава, як пропуск строку реалізації права на її отримання.

Вказує також на те, що своєчасному зверненню за отриманням одноразової грошової допомоги перешкоджало його періодичне знаходження на лікуванні.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 відкрито провадження у даній адміністративній справі, вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 1)

У відзиві на позовну заяву від 03.12.2019 №986 представник відповідача позовних вимог не визнав посилаючись на те, що Комісія Міністерства оборони України відмовляючи у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 діяла правомірно.

Зазначив, що позивач 11.07.2019 через ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги як особі з інвалідністю Ш групи, яку йому встановлено 14.06.2016, у зв`язку з отриманням поранення, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби.

Враховуючи, що первинно позивача визнано особою з інвалідністю III-ї групи 14.06.2016, право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача саме з цієї дати.

Частиною восьмою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Враховуючи, що з моменту встановлення позивачу інвалідності III-ї групи - 14.06.2016 до подання позивачем заяви про призначення і виплату одноразової грошової допомоги - 11.07.2019 минув трирічний термін з дня настання події, з якою Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язує виникнення права на одноразову грошову допомогу, 09.08.2019 комісія Міністерства оборони України, розглянувши подані позивачем документи, дійшла правомірного висновку про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Вказує на те, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» чітко визначає термін протягом якого особа, що має право на призначення та тримання одноразової повинна звернутися для її отримання. А перебування на стаціонарному лікуванні позивача не охоплює весь період з часу набуття такого права до його завершення.

Враховуючи вищенаведене просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У поясненнях до позовної заяви від 05.12.2019 №5103 представник ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначив, що відповідно до вимог Порядку №975 обласний військовий комісаріат, як уповноважений орган, оформляє та надсилає до Міністерства оборони України документи для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги. Рішення про можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги приймає комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яка знаходиться в Департаменті фінансів Міністерства оборони України.

У відповідності до Порядку №975 заява ОСОБА_1 (разом із наданими підтверджуючими документами) про призначення й виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності разом із висновком ІНФОРМАЦІЯ_3 була спрямована на розгляд компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення. За результатами розгляду вказаних підтверджуючих документів позивача, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийняте рішення, оформлене протоколом №105 від 09.08.2019 про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з пропуском заявником трьохрічного строку для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченого п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Про прийняте рішення заявник був повідомлений листом від 16.09.2019.

Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 у період з 28.10.1981 по 03.01.1984 проходив військову службу в Збройних силах, в тому числі у період з 13.05.1982 по 03.01.1984 приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Афганістан в складі військової частини п/п НОМЕР_1 , що підтверджується копіями посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , військового квитка серії НОМЕР_3 та довідкою від 27.06.2019 № 344 (а.с.4,8-11).

Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи №1328/ж від 23.05.2016, виданого Київським міським бюро судово-медичної експертизи, виявлені спеціалістом у ОСОБА_1 при огляді рубці є наслідком загоєння ран, які могли утворитися внаслідок вогнепальних поранень, що могли бути спричинені під час проходження строкової служби у 1982 році (а.с.14).

Згідно витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 31.05.2016 №2389 підтверджено, що поранення, контузія та захворювання ОСОБА_1 пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.15).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААА №386266 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності довічно з 14.06.2016 (а.с.12).

11.07.2019 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою (разом із наданими підтверджуючими документами) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Вказані документи ІНФОРМАЦІЯ_4 були направлені на розгляд до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо можливості виплати заявнику одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи.

Листом від 16.09.2019 №ВСЗ/1155/1/3661 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив позивача, що комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 прийнято рішення, оформлене протоколом №105, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.

Як вбачається з витягу з протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 №105, комісія дійшла висновку про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

У рішенні відповідача зазначено, що згідно з пунктом 8 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та члені їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Відповідно до пункту 3 Порядку призначення і виплат одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії. Оскільки заявник звернувся із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 11.07.2019, а інвалідність йому встановлена 14.06.2016 він не має права на отримання одноразової грошової допомоги (а.с.16).

Позивач будучи не згідним з таким рішенням відповідача звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Згідно з частинами шостою, дев`ятою статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 14.06.2016 встановлено інвалідність ІІІ групи, яка пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідача з заявою про отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Разом з тим, з вищевикладеного слідує, що оскільки, первинно позивача визнано особою з інвалідністю ІІІ групи 14.06.2016, право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача саме з 14.06.2016.

Зазначена вище редакція пункту 3 Порядку №975, яка пов`язує виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності з датою, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, була чинною і на дату виникнення у позивача права на таку допомогу - 14.06.2016.

Частиною восьмою статті 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин станом на 14.06.2016) передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Таким чином, оскільки, право на отримання одноразової грошової допомоги виникло у позивача 14.06.2016, то він протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права, а саме до 14.06.2019 повинен був звернутись до уповноваженого органу та реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою (разом із наданими підтверджуючими документами) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок поранення (контузії), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби звернувся 11.07.2019, тобто з пропуском трирічного строку, передбаченого ч.8 ст. 16-3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей
Згідно з пунктом 12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

З аналізу вищенаведених норм можна дійти висновку, що розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення: або про призначення такої допомоги, або рішення про відмову у її призначенні, яке може бути предметом оскарження у суді.

У відповідності до Порядку №975 заява ОСОБА_1 (разом із наданими підтверджуючими документами) про призначення й виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності разом із висновком ІНФОРМАЦІЯ_3 була спрямована на розгляд компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянувши подану позивачем заяву та додані до неї документи, прийняла рішення, оформлене протоколом від 09.08.2019 №105, про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з пропуском заявником трьохрічного строку для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченого п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Враховуючи те, що з моменту встановлення позивачу інвалідності III-ї групи - 14.06.2016 до подання позивачем заяви на призначення і виплату одноразової грошової допомоги - 11.07.2019 минув трирічний термін з дня настання події, з якою Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пов`язує виникнення права на одноразову грошову допомогу, суд дійшов висновку, що комісія Міністерства оборони України, яка уповноважена на розгляд відповідних документів, розглянувши подану позивачем заяву та документи правомірно відмовила ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Доводи позивача про те, що реалізовувати таке право він не міг у зв`язку із невідворотними та непереборними обставинами, не заслуговують на увагу, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів, які б засвідчували такі обставини.

Так, згідно з ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погонними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо. Таким чином, діючим законодавством України визначено поняття форс-мажору, при чому, це поняття ототожнюється з поняттям «обставини непереборної сили», яке вживається у Цивільному та Господарському кодексах України.

Необхідно зазначити, що форс-мажорні обставини не мають «преюдиціальний» (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні, сторона яка посилається на дію форс-мажорних обставин повинна це довести та засвідчити відповідним компетентним органом. В України наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами, у відповідності до статей 14, 141 Закону України «Про торгово-промислові палати України», шляхом видачі сертифіката.

Натомість, позивачем не надано жодного документа який би засвідчував обставини непереборної сили.

Перебування на стаціонарному лікуванні позивача носило епізодичний (не тривалий) характер, не охоплювало весь період з часу набуття права на звернення за одноразовою грошовою допомогою до його завершення, а тому не перешкоджало ОСОБА_1 своєчасно звернутись з відповідною заявою до уповноваженого органу та реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність п. 17 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019, оформлене протоколом №105 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування п. 17 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019, оформлене протоколом №105 та зобов`язання вчинити дії, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.

Суддя Т.М. Димарчук