Справа № 640/18483/19
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Київ № 640/18483/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулося до суду з позовом про визнання протиправними дії державного виконавця щодо списання коштів у розмірі 151486582,34 грн. з рахунків КП "Київський метрополітен" за постановою про арешт коштів боржника від 18.09.2019 ВП № 54589710 при примусовому виконанні постанови про стягнення виконавчого збору від 28.08.2017 ВП № 53587903 та про визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 18.09.2019 ВП № 54589710.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Закон України «Про виконавче провадження», Інструкцію з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), та зазначає про протиправність постанови про арешт коштів боржника від 18.09.2019 ВП № 54587910, оскільки у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору без реального виконання рішення суду. Також позивач вказує на протиправність постанови про арешт коштів боржника від 18.09.2019 ВП № 54589710 з підстав її повторності.

Від відповідача надійшов відзив на позов, в яких відповідач посилається на Закон України «Про виконавче провадження» та зазначає, що Департаментом державної виконавчої служби правомірно здійснено списання коштів у розмірі 151 486 582,34 грн. з рахунків Комунального підприємства "Київський метрополітен" на виконання виконавчого документа - постанови про стягнення виконавчого збору № 53587903 від 28.08.2017, яка є чинною та не оскаржувалась в судовому порядку, а відкриття виконавчого провадження № 54589710 визнано судом правомірним.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Постановою головного державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 53587903 по примусовому виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 № 910/8397/16 про стягнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» заборгованості з оплати вартості частини предмету лізингу у розмірі 365 972 194,84 грн., заборгованості з оплати відсотків за користування предметом лізингу у розмірі 112 303 827,30 грн., інфляційних втрат у розмірі 229 098 329,81 грн., пені за неналежне виконання зобов`язання в розмірі 42 027 946,73 грн., коефіцієнту коригування у розмірі 1 191 237 276,82 грн., 3% річних у сумі 25 332 102,90 грн., 123 813,30 грн. втрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 144 461,80 грн. по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

В постанові вказано про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 196 623 995,35 грн.

28.08.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову у виконавчому провадженні № 53587903 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Разом з тим, 28.08.2017 головним державним виконавцем прийнято постанову ВП № 53587903 про стягнення з боржника Комунального підприємства «Київський метрополітен» виконавчого збору в розмірі 166 344 670,47 грн.

В постанові зазначено, що в ході примусового виконання рішення суду, з рахунків боржника частково примусово списано кошти, які перераховано: 140 328 657,60 грн. - стягувачу, 15 592 073,11 грн. - в рахунок погашення виконавчого збору, 209,41 грн. - витрати виконавчого провадження. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2017 по справі № 910/8397/16 визнано наказ Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 910/8397/16 виданий на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2017 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» грошових коштів у розмірі 146 872 517,70 грн. До відділу надійшла заява про повернення виконавчого документу за підписом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» Павсюк В.В. та виконавчого директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Укррослізинг» Мендограло І.А. на підставі статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, на підставі частини третьої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вирішено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 166 344 670,47 грн.

29.08.2017 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 54589710 по примусовому виконанню постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.08.2017 № 53587903 про стягнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» виконавчого збору у розмірі 166 344 670,47 грн.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15.01.2018 ВП № 54589710 накладено арешт на грошові кошти Комунального підприємства «Київський метрополітен», що містяться на рахунку в ПАТ «Промінвестбанк».

В зв`язку з оскарженням Комунальним підприємством «Київський метрополітен» постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.08.2017 № 54589710 постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.02.2018 ВП № 54589710 відстрочено виконання постанови № 53587903 від 28.08.2017 до прийняття рішення по суті.

02.02.2018 головним державним виконавцем при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 № 910/8397/16 прийнято постанову ВП № 55700556 про об`єднання виконавчих проваджень № 54589710, № 55700556 у зведене виконавче провадження.

В період лютий-грудень 2018 року позивачем сплачувався виконавчий збір відповідно до постанови № 54589710(8) від 28.08.2017.

03.12.2018 Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулося до державного виконавця із листом від 30.11.2018 № 12/04-772, в якому просило закінчити виконавче провадження ВП № 54589710 та зняти арешт, накладений на майно (кошти), рахунки боржника, відомості про боржника виключити з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання рішення з тих підстав, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 затверджено мирову угоду між Товариством з обмеженою відповідальністю «Австро-Угорська Лізингова Компанія» та Комунальним підприємством «Київський метрополітен».

Листом від 12.12.2018 за № 38211-33-18/20.1/8 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби повідомив позивача про відсутність правових підстав для закінчення виконавчого провадження 54589710, оскільки ухвала Господарського суду міста Києва від 28.11.2018 по справі № 910/8397/16 не стосується виконання постанови № 53587903 від 28.08.2017.

12.12.2018 головним державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника ВП № 54589710, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках в ПАТ «Марфін Банк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», АБ «Укргазбанк», ПАТ КБ «Правекс-Банк», АТ «УкрСиббанк», Філії - Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», ПАТ «Айбокс Банк», АТ «Укрексімбанк» в межах суми звернення стягнення 151 486 582,34 грн.

18.09.2019 головним державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника ВП № 54589710, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках в Філії - Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «УкрСиббанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Айбокс Банк», ПАТ «Банк Восток» в межах суми звернення стягнення 151 486 582,34 грн.

Відповідно до розпорядження заступника начальника відділу від 26.09.2019 № 54589710/20, грошові кошти у сумі 14 415 715,22 грн., що надійшли 19.09.2019, 147 855 547,82 грн., що надійшли 19.09.2019, 1 651 677,36 грн., що надійшли 20.09.2019, 3495,57 грн., що надійшли 23.09.2019, 6 958 737,84 грн., що надійшли 23.09.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 53587903, виданого 28.08.2017. В розпорядженні зазначено, що грошові кошти необхідно перерахувати:

19 398 413,90 грн. на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен», як надмірно стягнені згідно з постановою № 53587903 від 28.08.2017;

151 486 582,34 грн. виконавчого збору;

69 грн. витрат виконавчого провадження за користування АСВП;

108,57 грн. витрат виконавчого провадження.

На підставі розпорядження державного виконавця від 08.10.2019 № 54589710/8 Комунальному підприємству «Київський метрополітен» повернуто надмірно стягнутих коштів згідно з постановою № 53587903 від 28.08.2017 в розмірі 591 грн.

08.10.2019 державним виконавцем прийнято постанову ВП № 54589710 про зняття арешту з коштів.

Постановою головного державного виконавця від 15.10.2019 закінчено виконавче провадження № 54589710 з примусового виконання постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.08.2017 № 53587903.

Позивач не погоджуючись з постановою державного виконавця про арешт коштів боржника та діями державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору, звернувся до суду з даним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

З аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ в редакції, яка діяла на час прийняття постанови про стягнення виконавчого збору вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору було: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як встановлено під час розгляду справи, в зв`язку з поверненням стягувачу наказу Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 № 910/8397/16 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIIІ державним виконавцем винесено постанову про стягнення з Комунального підприємства "Київський метрополітен" виконавчого збору від 28.08.2017 ВП № 53587903.

В подальшому, державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 54589710 по примусовому виконанню постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 28.08.2017 № 53587903 про стягнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» виконавчого збору у розмірі 166 344 670,47 грн.

Судом встановлено, що не погоджуючись з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 54589710 позивач оскаржив її до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2018 у справі № 910/8397/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.05.2018, відмовлено у задоволенні скарги Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Вказаним рішенням встановлено, що оскільки наказ Господарського суду міста Києва від 06.02.2017 у справі № 910/8397/16 повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», в силу приписів частини третьої статті 40 вказаного Закону обов`язок забезпечення стягнення з боржника несплаченої суми виконавчого збору покладається на державного виконавця.

Судом зроблений висновок, що винесена головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. постанова від 29.08.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54589710 з примусового виконання постанови ВП № 53587903 про стягнення з КП «Київський метрополітен» виконавчого збору у розмірі 166 344 670,47 грн. відповідає Закону України «Про виконавче провадження» та визначається прийнятою у межах, наданих державному виконавцю цим Законом повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v., no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

З урахуванням наведеного суд приймає до уваги позицію відповідача щодо правомірності дій по здійсненню виконавчого провадження № 54589710 з примусового виконання постанови ВП № 53587903.

При цьому, статтю 27 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до Закону України від 03.07.2018 № 2475 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», які набрали чинності 28.08.2018 викладено в такій редакції: «Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів».

Аналізуючи наведену норму суд приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Таким чином, фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №480/1558/19.

Отже, на момент фактичного стягнення з позивача виконавчого збору положення Закону № 1404-VІІІ не ставили в залежність обов`язок боржника по сплаті виконавчого збору з фактичним виконанням рішення суду.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що ухвалою Господарського суду міста Києва встановлено правомірність постанови від 29.08.2017 про відкриття виконавчого провадження ВП № 54589710 з примусового виконання постанови ВП № 53587903 про стягнення з КП «Київський метрополітен» виконавчого збору, суд приходить до висновку, що дії відповідача по стягненню з КП «Київський метрополітен» виконавчого збору узгоджуються з положеннями Закону № 1404-VІІІ.

Відносно доводів позивача щодо протиправності стягнення коштів з рахунків КП «Київський метрополітен», які необхідні та призначені для оплати праці, суд зазначає наступне.

Позивачем в позовній заяві вказано, що 19.09.2019 з рахунку НОМЕР_6 відкритому в АТ «Ощадбанк» стягнуто частину суми виконавчого збору в розмірі 14 415 715,22 грн., з рахунку НОМЕР_7 відкритому в АТ «УкрСиббанк» стягнуто виконавчий збір у розмірі 147 855 547,82 грн.; 20.09.2019 з рахунку НОМЕР_7 відкритому в АТ «УкрСиббанк» стягнуто виконавчий збір у розмірі 1 651 677,36 грн.; 23.09.2019 з рахунку № НОМЕР_1 відкритому в АТ «Айбокс Банк» стягнуто виконавчий збір у розмірі 3 495,57 грн., з рахунку НОМЕР_6 відкритому в АТ «Ощадбанк» стягнуто виконавчий збір у розмірі 6 958 737,84 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № від 19.09.2019, № 17/8 від 19.09.2019, № 11/8 від 20.09.2019, № 5235377 від 23.09.2019, № від 23.09.2019.

При цьому, позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 у справі № 910/8397/16, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.11.2017 та постановою Верховного Суду від 28.02.2018, визнано недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника від 16.03.2017, винесену в межах виконавчого провадження ВП № 53587903, в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на розрахункових рахунках Комунального підприємства «Київський метрополітен» № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Укрсиббанк», та № НОМЕР_3 , відкритому в АТ «Ощадбанк», які необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Київський метрополітен».

Суд приймає до уваги наведену позицію позивача, проте зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 1404-VІІІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 52 Закону № 1404-VІІІ виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Водночас стаття 97 Кодексу законів про працю України передбачає, що оплата праці працівників здійснюється у першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються власником після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Тобто, рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 916/73/19.

Отже, держава гарантувала та захистила законом право фізичної особи на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Разом з тим, як вбачається з ухвали Господарського суду міста Києва від 14.06.2017 у справі № 910/8397/16, на підставі договору банківського рахунку №2149 від 10.12.2014 ПАТ «Державний ощадний банк України» зобов`язався надавати КП «Київський метрополітен» послуги з розрахунково-касового обслуговування, які пов`язані із переказом грошей з рахунка клієнта № НОМЕР_3 , а також здійсненням інших операцій, передбачених цим договором.

12.09.2016 між ПАТ «Державний ощадний банк України та КП «Київський метрополітен» був укладений договір №603-Упр-16, за змістом якого Підприємство замовило, а Банк взяв на себе зобов`язання здійснювати зарахування на поточні рахунки, операції за якими здійснюються з використанням платіжних карток, відкриті в Банку працівникам Підприємства, на умовах та в строки, визначені цим договором, заробітної плати та інших виплат працівникам підприємства.

Пунктом 2.1.3 вказаного договору встановлено, що при проведенні операцій формування електронних платіжних документів за допомогою системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» Підприємство зобов`язується сформувати в системі дистанційного обслуговування платіжне доручення на загальну суму коштів відповідно до списку для перерахування коштів з поточного/транзитного рахунку на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку № НОМЕР_4 , відкритий для заробітного проекту.

01.12.2015 між ПАТ «Укрсиббанк» та КП «Київський метрополітен» укладений договір банківського рахунку та обслуговування продуктів клієнта системою «StarAccess» № 1 , згідно якого Банк відкрив Підприємству рахунок № НОМЕР_2 в національній валюті для зберігання грошей та здійснення операцій з розрахунково-касового обслуговування за допомогою платіжних інструментів.

05.04.2016 між вказаними особами укладений договір про обслуговування виплати заробітної плати та інших виплат співробітникам клієнта в безготівковій формі №320794001, згідно якого Підприємство перераховує грошові кошти за всіма виплатами своїми виплатами своїм співробітникам для подальшого зарахування таких коштів на відкриті у Банку карткові рахунки.

Таким чином, на підставі вказаних договорів, з поточних рахунків КП «Київський метрополітен» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 відбувалося перерахування грошових коштів співробітникам такого підприємства в якості виплати заробітної плати та інших соціальних платежів.

При цьому, Господарським судом міста Києва зроблений висновок, що арешт грошових коштів боржника, які знаходяться на рахунку № НОМЕР_2 , відкритому в АТ «Укрсиббанк», та № НОМЕР_3 , відкритому в АТ «Ощадбанк» суперечить нормам чинного законодавства України, оскільки вказані рахунки необхідні та призначені для оплати праці та здійснення нарахувань на заробітну плату працівників КП «Київський метрополітен».

Разом з тим, вказаною ухвалою суду не встановлено, що рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», та рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Ощадбанк» мають спеціальний статус.

Позивачем на підтвердження того, що рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», та рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Ощадбанк» мають спеціальний статус під час розгляду даної справи суду пред"явлено не було.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Укрсиббанк», та рахунок № НОМЕР_3 , відкритий в АТ «Ощадбанк» не мають спеціального режиму використання та з даних рахунків здійснюється перерахування коштів на окремий аналітичний рахунок, відкритий для заробітного проекту, відповідно суд приходить до висновку, що стягнення виконавчого збору з даних рахунків не є порушенням гарантованого права працівників КП «Київський метрополітен» на отримання заробітної плати.

При цьому, суд зазначає, що перевірка статусу рахунків клієнта банку та перерахування коштів з рахунків клієнта на вимогу виконавчої служби належить до повноважень банку.

Таким чином, державним виконавцем не було допущено протиправних дій щодо списання коштів у розмірі 151 486 582,34 грн. з рахунків КП "Київський метрополітен" в АТ «Укрсиббанк» та АТ «Ощадбанк».

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про арешт коштів боржника від 18.09.2019 ВП № 54589710, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, 18.09.2019 головним державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника ВП № 54589710, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх рахунках в Філії - Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», АТ «Ощадбанк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «УкрСиббанк», АБ «Укргазбанк», АТ «Укрексімбанк», ПАТ «Айбокс Банк», ПАТ «Банк Восток», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після внесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику в межах суми звернення стягнення 151 486 582,34 грн.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

Згідно з частинами першою, другою статті 56 Закону № 1404-VІІІ арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

З урахуванням наведеного та враховуючи, що постановою державного виконавця накладено арешт на кошти боржника через наявну у позивача заборгованість зі сплати виконавчого збору на суму заборгованості у загальному розмірі 151 486 582,34 грн., суд приходить до висновку, що такі дії державного виконавця узгоджуються з приписами статті 56 Закону № 1404-VІІІ.

При цьому, суд приймає до уваги доводи позивача щодо повторності постанови про арешт коштів, проте вказані обставини не є підставою для скасування постанови про арешт коштів боржника від 18.09.2019 ВП № 54589710, враховуючи що повторність постанови не порушує прав позивача та з огляду на те, що арешт постановою від 12.12.2018 та постановою від 18.09.2019 накладено на грошові кошти, що містяться на рахунках в банках, які не є ідентичними в повній мірі.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

В контексті наведеного суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем доведено правомірність постанови про арешт коштів боржника та дій щодо стягнення з Комунального підприємства «Київський метрополітен» виконавчого збору.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Комунального підприємства «Київський метрополітен» (проспект Перемоги, 35, м. Київ, 03056, ) до Міністерства юстиції України в особі Департаменту державної виконавчої служби (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Бояринцева