Справа № 160/11436/19
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
при секретарі: Мартіросян Г.А.,
ВСТАНОВИВ:
1. 14.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Скела Групп до відповідача 1: Дніпропетровської митниці ДФС, відповідача 2: ДФС України, в якому позивач просить суд;
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UА110010/2019/600015/1 від 03.10.2019 року, прийняте відповідачем-1;
2. Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 14.11.2019 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
3. Ухвалою суду від 15.11.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Скела Групп до відповідача 1: Дніпропетровської митниці ДФС, відповідача 2: ДФС України про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, було залишено без руху. з підстав передбачених ст.ст. 160,161 КАС України.
4. 25.11.2019 року позивачем були усунуті недоліки, викладені в ухвалі суду від 15.11.2019 року.
6. Також, ухвалою суду від 26.11.2019 року було витребувано у відповідачів належним чином засвідчені копії таких документів:
- у відповідача 1:
- рішення про коригування митної вартості товарів №UА110010/2019/600015/1 від 03.10.2019 року;
- митну декларацію № UА110010/2019/007397 від 02.10.2019 року разом із додатками;
- відомості щодо подання позивачем додаткових документів на підтвердження митної вартості товару та інші наявні документи щодо суті спору;
- у відповідача 2 :
7. 13.12.2019 року представником відповідача 1 до суду було подано клопотання про заміну відповідача 1 на належного, у зв`язку із проведеною реорганізацією.
9. 16.12.2019 року оголошено перерву у підготовчому засіданні, наступне підготовче засідання призначено на 14.01.2020 року.
13. 13.01.2020 року відповідач 1 долучив до матеріалів справи додаткові докази.
15. 14.01.2020 року по справі оголошено перерву, наступне підготовче засідання призначено на 17.01.2020 року.
16. 16.01.2020 року позивач подав до суду письмові пояснення по справі.
18. 17.01.2020 року закрито підготовче засідання в адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду одразу після закінчення підготовчого засідання.
19. Також, 17.01.2020 року представник позивача надав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, а представник відповідача 1 не заперечував щодо розгляду справи в порядку письмового провадження, у зв`язку із чим справу розглянуто у порядку письмового провадження.
20. Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні.
21. 17.01.2020 року фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.
22. Суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.
23. Частиною четвертою статті 243 КАС встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
25. Згідно Додатку № 1 до Контракту, поставка товару була здійснена у кількості 240, 00 тн., за ціною 175 00 євро/т.
30. Вказав про те, що це рішення містить підстави, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, зокрема: не усі відомості і розрахунки підтверджені та неподанням усіх додаткових документів (які було наведено у вимозі), що підтверджують митну вартість товару.
31. Проте, на думку позивача, прийняте відповідачем 1 рішення про коригування митної вартості товару від 03.10.2019 року було прийнято з порушенням вимог ст. ст.54-55 Митного Кодексу України, оскільки графа 30 вказаного рішення не містить конкретних підстав щодо не підтвердження декларантом числових значень складових митної вартості імпортованого товару, як це передбачено наказом Мінфіна України від 24.05.2012 року №598 «Про затвердження форми рішення про коригування митно ї вартості товарів, а також Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору".
32. Також, вважають, що застосування методу 2а, визначення митної вартості товару шляхом використання інформації митного органу щодо митного оформлення подібного товару за ціною угоди за Деклараціями від 09.09.2019 року №UА110010/2019/006606 та від 02.09.2019 року №UА110010/2019/006428, із визначення митної вартості на рівні 0,2500 долар США за 1 кг продукції є неправомірним, оскільки достатніх обґрунтувань застосування саме цього способу та числового показника у 0,2500 відповідачем 1 не надано й не доведено.
33. Крім того, вказали про те, що оскаржуване рішення не містить інформації, - який саме товар було використано в якості джерела порівняння, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
35. Також, висновки митного органу у Картці відмови про відсутність печаток чи штампів митниці, прикордонних служб, станцій в рахунках-фактурах (інвойсах), де зазначена митна вартість товару, на підставі чого зроблено припущення, що до митного оформлення декларантом надано інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт з країни відправлення (Росія), також є неналежними.
37. Також, позивач зазначив про те, що оскільки рішення, та картка відмови, є протиправними та підлягають скасуванню, прийняті митницею, на підставі чого й відбулось коригування суми митної вартості Товару, що призвело до необхідності сплати позивачем зайвих коштів за проведення митного оформлення товару у сумі 17 523,99 грн. на розрахунковий рахунок Державної фіскальної служби України, у зв`язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача-2 на його користь.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 1
38. У відзиві на адміністративний позов зазначено, що 02.10.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення товару: «продукт (торгова назва «Смола фенольна»), який являє собою рідину темно-коричневого кольору з характерним запахом фенолу. Країна виробництва: RU (Росія). Виробник АТ «Новокуйбышевская нефтехимическая компания»
40. Митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МК України.
41. Посадовою особою відповідача 1, відповідно до п.4.1. ст.54 Митного кодексу України було здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.
42. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності, а саме:
43. Декларантом Позивача у гр.20 «Умови поставки» МД від 02.10.2019 року №UА110010/2019/007397 зазначено СРТ «Тополі».
45. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) термін СРТ означає те, що СРТ (Саrrіаgе Раіd То (... named рlace оf destination) Фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення).
46. Так, на думку відповідача, термін "фрахт/перевезення оплачено до" означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.
47. Таким чином, відповідач дійшов висновку про те, що за вищевказаними умовами поставки транспортні витрати обчислюються в залежності від пункту призначення.
48. Розбіжності у відомостях щодо пункту призначення, зазначених у МД та у товаросупровідних документах, поданих до цієї ж МД, обумовило неможливість обчислення транспортних витрат.
50. Таким чином, на думку відповідача, наявна вірогідність, щодо митного оформлення декларантом надано інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт в країні відправлення (Росія).
51. Враховуючи викладене, та з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілій визначення митної вартості, з урахуванням п.2, 3 ст. 53 МК України, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
- розрахунок ціни (калькуляцію);
- переклади на українську мову наданих до митного оформлення документів (рахунок-фактура, та інші).
52. У відповідь на повідомлення митниці, декларантом листом від 03.10.2019 року №150 надано документи щодо участі у тендері та ціновий бюлетень.
53. Отже, документи, витребувані митницею декларантом не надано.
55. Наданий витяг з цінового бюлетеня не містить відомостей про оцінюваний товар, розрахунок за іншою номенклатурою бюлетеня не є можливим з причини відсутності заявлених декларантом хімічних складових у номенклатурі бюлетеня.
56. Таким чином, враховуючи положення п.4.1. ст. 54 МК України, при перевірці числового значення, заявленої декларантом митної вартості у підтверджуючих документах, наданих декларантом встановлено, що відповідно до інформації митної декларації країни відправлення від 23.09.2019 року №10418010/230919/0253076 Статистична вартість (графа 46) не відповідає числовим значенням заявленої декларантом митної вартості оцінюваного товару (Згідно з Інструкцією про порядок наповнення декларації на товари, затвердженої рішенням Комісії митного союзу, в графі 46 зазначено статистичну вартість товару у валюті долари США). Враховуючи умови поставки товару до статистичної вартості включаються і доставку з доставки товару до кордону.
57. Також вказали про те, що позивач листом від 03 10.2019 року № 151 повідомив про неможливість надання у 10-денний строк будь-яких інших документів.
58. Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена, про що зазначено у ході проведення консультацій шляхом направлення електронних повідомлень митниці, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, та документів, що містять відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, основний метод визначення митної вартості товарів (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), не може бути застосованим, відповідно до частини шостої ст. 54 та частини другої ст.58 МК Кодексу.
59. На думку відповідача, за наданими декларантом відомостями неможливо здійснити обчислення та розрахунок заявленого рівня митної вартості товару, тому у зв`язку із неможливістю застосування першого методу визначення митної вартості товарів посадовою особою відповідача 1 було послідовно перейдено до другорядних методів визначення митної вартості.
60. Вказали про те, що у органу доходів і зборів наявна інформація щодо митного оформлення ідентичного товару за ціною угоди за МД від 09.09.2019 року №UA110010/2019/006606 та від 02.09.2019 року №UА110010/2019/006428 на рівні 0,250 дол.США/кг.
61. Митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2а - метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів, згідно з положеннями ст.59 МК України за МД від 09.09.2019 року №UA110010/2019/006606 та від 02.09.2019 року №UА110010/2019/006428 на рівні на рівні 0,250 дол.США/кг.
62. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, відповідачем 1 було прийнято рішення про коригування митної вартості від 03.10.2019 року №UА110010/2019/600015/1.
64. Додатково вказали про те, що декларант позивача скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 03.10.2019 року №UА110010/2019/007420.
65. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає, що оскаржувані позивачем рішення прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства.
ІV. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА 2
67. Так, при здійсненні митних формальностей з контролю правильності заявленої декларантом митної вартості товару посадовою особою митниці встановлено, що надані декларантом документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості.
68. Згідно положень ст. 54 Митного кодексу України визначено перелік випадків, у яких орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі неправильно визначено митну вартість товарів.
69. Враховуючи те, що декларантом не надано додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, посадовою особою митниці було прийнято оскаржуване позивачем рішення про коригування митної вартості від 03.10.2019 року №UА110010/2019/600015/1.
70. Так, у разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа мають право на випуск у вільний обіг товарів за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X МК України в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої ст. 55 МК України.
71. Товар «смола фенольна» випущено у вільний обіг за ЕМД від 03.10.2019 року №UА110010/2019/007420 під гарантійні зобов`язання відповідно до положень частини 7 ст. 55 МК України.
74. Вказали про те, що Порядок, умови та процедура повернення помилково або надміру сплачених платежів врегульовані нормами МК України та ПК України.
76. До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; -виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені.
77. Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до підрозділу, що виконує функції з адміністрування митних платежів митниці та підготовки висновку (далі - Підрозділ).
78. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу).
79. З огляду на зазначене, на думку відповідача 2, ДФС не є органом до якого подається заява платника податку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів та який здійснює її розгляд.
80. Крім цього, ДФС оскаржуваних позивачем рішень не приймала та не порушувала прав, свобод законних інтересів позивача.
V. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
86. Для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант подав до контролюючого органу разом із митною декларацією такі документи:
- пакувальний лист б/н від 25.09.2019 року;
- накладена ЦІМ/УМВС №27891294 від 25.09.2019 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Доповнення №1 від 03.09.2019 року;
- паспорт якості від 23.09.2019 року;
- митна декларація країни відправлення ЕК ВМД від 23.09.2019 року;
- митна декларація №UA110010/2019/007397 від 02.10.2019 року.
88. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України, під час консультацій декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи:
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
- документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
- розрахунок ціни (калькуляцію);
- переклади на українську мову наданих до митного оформлення документів (рахунок-фактура, та інші).
89. Так, на виконання цього повідомлення позивачем до контролюючого органу було подано такі додаткові документи, а саме:
90. Листом від 03.10.2019 року № 151 позивач повідомив відповідачу 1 про неможливість надання будь-які інші додаткові документи.
92. Отже, відповідачем під час здійснення митного контролю, були виявлені невідповідності у наданих до митного контролю документах, відсутність документального підтвердження складових ціни, що була фактично сплачена.
94. Таким чином, рішенням від 03.10.2019 року відповідач 1 збільшив вартість товару по Контракту за 1 т. до 250 доларів США.
96. Крім того, оскільки, позивач відмовився від надання до митного органу інших додаткових документів, товар «смола фенольна» випущено у вільний обіг за ЕМД від 03.10.2019 №UА 110010/2019/007420 під гарантійні зобов`язання відповідно до положень частини 7 ст. 55 МК України.
98. Так, не погодившись із вищевказаними рішеннями Дніпропетровської митниці ДФС позивач звернувся до суду із цим позовом з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
VІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
99. Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
100. Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п. 24 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України).
101. Відповідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
102. Частиною 3 вказаної статті також передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
103. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
104. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України.
105. Приписами ст. 337 Митного кодексу України передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
106. При здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган повинен впевнитися, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, під якою, відповідно до статті УІІ ГАТТ 1994 року, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України, розуміється ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах повної конкуренції.
107. Примітками до п. 2 статті VІІ Оцінка товару для митних цілей ГАТТ (1947) визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що дійсна вартість може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни.
108. Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
109. Відповідно до частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
110. Згідно з частиною 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
111. Частиною 2 статті 55 Митного кодексу України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
112. Відповідно до частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
113. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2 статті 57 Митного кодексу України).
114. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 Митного кодексу України).
115. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу (частина 6 статті 57 Митного кодексу України).
116. Відповідно до п. 4 ст. 57 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України.
117. При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 та 60 цього Кодексу. Під час консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
118. Згідно з частиною 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
119. Частиною 1 статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
120. Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
121. Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.
122. Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
123. Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
VІІ. ОЦІНКА СУДУ
129. Для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант подав до контролюючому органу разом із митною декларацією такі документи:
- пакувальний лист б/н від 25.09.2019 року;
- накладена ЦІМ/УМВС №27891294 від 25.09.2019 року;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Доповнення №1 від 03.09.2019 року;
- паспорт якості від 23.09.2019 року;
- митна декларація країни відправлення ЕК ВМД від 23.09.2019 року;
- митна декларація №UA110010/2019/007397 від 02.10.2019 року.
131. Відповідно до частин 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України, під час консультацій декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи:
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування:
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця. якщо такі платежі здійснюються за умовами визначеними договором (угодою, контрактом):
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контрактуй - ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару:
- документи, шо містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:
- виписку з бухгалтерської документації;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;
- довідкову інформацію щодо вартості країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товаром;
- розрахунок ціни (калькуляцію);
- переклади на українську мову наданих до митного оформлення документів (рахунок-фактура. та інші).
132. Так, на виконання цього повідомлення позивачем до контролюючого органу було подано такі додаткові документи, а саме:
133. Інших документів позивачем у період консультацій з декларантом до Митниці подано не було.
134. Листом від 03.10.2019 року № 151 позивач повідомив відповідача 1 про неможливість надання будь-яких інших додаткових документів.
136. Згідно рішення №UA110010/2019/600015/1 від 03.10.2019 року відповідачем 1 зазначив про те, що у органу доходів і зборів наявна інформація щодо митного оформлення ідентичного товару за ціною угоди за МД від 09.09.2019 року №UA110010/2019/006606 та від 02.09.2019 № UA110010/2019/006428 на рівні 0,250 дол.США/кг. Митна вартість товару скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2а - резервний метод, згідно з положеннями ст.59 МК України за МД від 09.09.2019 року №UА110010/2019/006606 та від 02.09.2019 року №UA110010/2019/006428 на рівні на рівні 0,250 дол.США/ кг.
138. Правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови є предметом розгляду цієї справи.
139. Як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №UА110010/2019/600015/1 від 03.10.2019 року, підставою для його прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності, а також не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
140. Надаючи оцінку доводам відповідача щодо транспортних витрат, слід зазначити про таке.
142. Дата поставка товару вважається:
- при поставці на умовах СРТ дата штемпеля станції відправлення на залізничній накладній;
- при поставці на умовах - FCA ж/д транспорт: дата штемпеля станції відправлення на ж/д накладній або дата акта прийому-передачі товару;
- автотранспортом: дата укладення CMR, в якій зазначено фактична відвантажена (передана) кількість (вага) товару.
143. Так, згідно Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати "Інкотермс" (редакція 2000 року), термін CPT " фрахт/перевезення оплачено до ..." означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.
144. Під словом "перевізник" розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту.
145. У випадку здійснення перевезення в узгоджений пункт призначення декількома перевізниками, перехід ризику відбувається в момент передачі товару першому з них.
146. Термін CPT зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту.
147. Цей термін може застосовуватися незалежно від виду транспорту, включаючи мультимодальні (змішані) перевезення.
149. Отже, дослідивши подані позивачем документи до митного оформлення відповідач 1 дійшов висновку про те, що транспорті витрати обчислюються в залежності від пункту призначення, а тому розбіжності у відомостях щодо пункту призначення, зазначених у МД та у товаросупровідних документах, поданих до цієї ж митної декларації, обумовлює неможливість обчислення транспортних витрат.
150. Проте, слід зазначити, що суд не погоджується із такими доводами відповідача 1, з огляду на те, що під час розгляду справи встановлено, що Обидві ці станції розташовано за координатами №49.982706179 Е 37.963390946 на кордоні Харківської області і Бєлгородської обл. В Російській Федерації прикордонна станція переходу називається «Соловей» (УЗД), а в Україні «Тополь» (РЗД). Код цих переходів 1108.
151. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного доводи відповідача 1 щодо непідтвердження позивачем транспортних витрат та неможливість обчислення транспортних витрат, спростовані вищенаведеним.
152. Отже, згідно матеріалів справи, позивачем до суду були надані відповідні документи на підтвердження витрат на транспортування.
153. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем до суду документи містять необхідні відомості для обчислення витрат на транспортування, згідно із положеннями ч.2 ст. 53 МК України.
154. Таким чином, висновки контролюючого органу, щодо не підтвердження товариством витрат на транспортування спростоване вищезазначеним та відповідно є передчасними.
155. Інших доказів відповідачем 1 до суду надано не було.
156. Отже, дослідивши матеріли справи та надані позивачем документи, які були досліджені судом у сукупності, містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів згідно з частиною другою статті 53 МК України, а тому висновки контролюючого органу про непідтвердження позивачем витрат на транспортування товару є передчасним.
157. Вищевикладене також не було спростовано відповідачем 1 .
159. Згідно з п. 2 Положення про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на транспортних і комерційних документах печаток і штампів митних органів країн відправлення товарів, а також митних органів транзитних країн, яке було затверджене на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням № 5/32 від 13.09.2001 року (набрало чинності з 01.01.2002 року) (мовою оригіналу): настоящее Положение устанавливает обязательное проставление на транспортных и коммерческих документах (далее - перевозочные документы) печатей и штампов таможенных органов (далее - отметки таможни) государств СНГ при вывозе товаров, а также таможенных органов государств СНГ в местах пересечения таможенных границ при перемещении товаров автомобильным, железнодорожным, авиационным, водным видами транспорта и при смешанном перемещении.
160. Тобто зазначеними нормативно-правовими актами передбачено проставляння митними органами печаток, підпису і відбитку штампа Під митним контролем на перевізних документах, товаросупровідних документах і документах контролю доставки.
161. Так, дослідивши матеріали справи, встановлено, що документи, які подавалися позивачем до митного оформлення були подані товариством в електронному вигляду, про що також не заперечується відповідачем 1.
162. Отже, згідно матеріалів справи, до митної декларації №UA110010/2019/007397 від 02.10.2019 року позивачем були подані документи, для здійснення митного оформлення товару в електронній формі, що також підтверджено матеріалами справи.
163. Так, згідно положень ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
164. Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
165. Також, згідно положень ч.5 ст. 255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
166. Крім того, слід зазначити про те, що із введенням електронного декларування митниця проставляє штамп і особисту печатку лише при паперовому оформленні, згідно наказу Мінфіну № 631 «Про затвердження Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосування митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа».
167. Згідно п.4.3 наказу Мінфіна №631:
168. Прийняття митної декларації для оформлення.
169. Проставлення у МД згідно з порядком заповнення митних декларацій на бланку ЄАД відбитка штампа ПМК у графі D/J кожного аркуша форми МД-2, в нижній частині додаткових аркушів форми МД-3, доповнень до форми МД-6 та специфікацій форми МД-8 (у разі подання МД на паперовому носії);
- проставлення відбитка штампа ПМК на рахунку або іншому документі, який визначає вартість товару (у разі подання його на паперовому носії);
- унесення номера штампа ПМК до ЕК МД (у разі подання МД на паперовому носії) або до ЕМД.
170. Отже, враховуючи вищевикладене, доводи відповідача 1 про те, що подані декларантом документи не містять печаток та штампів прикордонних служб, станцій та митниць, як передбачено Положенням про уніфікований порядок проставлення митними органами держав - учасниць СНД на транспортних і комерційних документах печаток і штампів (затверджено на 32-му засіданні Ради керівників митних служб держав - учасниць Співдружності рішенням від 13.09.2001 №5/32), спростовані вищезазначеним.
171. Щодо доводів відповідача про наявність вірогідності, що до митного оформлення декларантом були надані інші документи, ніж ті, що стали підставою для митного оформлення товару на експорт в країні відправлення не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
172. Щодо посилань митного органу на те, що декларантом в повному обсязі не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товару, суд зазначає про таке.
174. Відповідно до частин 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
175. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
176. Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
177. Однак, всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
178. Отже, сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
179. За таких умов суд вважає, що зазначена обставина також не могла бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.
180. За змістом ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
181. Суд зазначає, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість.
182. Крім того, доводи відповідача 1 про те, що наданий декларантом бюлетень не містить відомостей про оцінюваний товар не спростовує вищенаведеного.
183. Відповідач не довів законність застосування методу ідентичності при встановленні митної вартості товару, оскільки в цьому випадку вартість товару відповідно до ст. 57, 59 МК України повинна визначатися за ціною договору (контракту) - за основним методом.
184. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обставини, якими мотивовані оскаржувані позивачем рішення митного органу, не має відношення до саме числового визначення заявленої позивачем митної вартості та носять формальний характер.
185. Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
186. Отже, як вбачається зі змісту оскаржуваних позивачем рішень відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, щодо правомірності та обґрунтованості прийнятих контролюючим органом рішень.
187. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, приймаючи оскаржувані рішення відповідач дійшов передчасного висновку про коригування митної вартості товарів та відповідно прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
190. Порядок повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюється митницями регулює Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (далі Порядок № 643).
191. Порядок повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені врегульовано розділом ІІІ Порядку № 643.
192. Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІІ цього Порядку повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
193. Як визначено пунктом 3 розділом ІІІ Порядку № 643 до заяви додаються: - документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; - виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці ДФС, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; - документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
194. Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Митниця ДФС у строк не пізніше, ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства) (пункти 4,5,8 розділу ІІІ Порядку № 643).
195. Таким чином, порядок повернення фізичним особам з бюджету надмірно сплачених митних платежів чітко регламентовано: 1) набрання рішенням суду про скасування рішення митниці про коригування митної вартості та картки відмови є підставою для звернення декларанта до митниці про повернення зайво сплачених коштів; 2) заява особи про повернення коштів з бюджету є підставою для проведення відповідної перевірки, за наслідками якої приймається відповідне рішення.
196. З огляду на те, що рішення суду про скасування рішень митниці ще не набрало законної сили, а відповідний орган ДФС не розглядав (за зверненням особи) питання про повернення з бюджету надміру сплачених платежів, позовні вимоги про стягнення з відповідача 2 коштів є передчасними та задоволенню не підлягають.
VІІІ. ВИСНОВОК СУДУ
197. Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
198. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
199. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
203. Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
204. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
205. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
206. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірності прийнятих рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення
208. Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
209. Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
210. Таким чином, судові витрати, підлягають розподілу між сторонами пропорційно до розміру задоволених позивних вимог.
211. Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3842,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.
212. Керуючись статтями 205, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
213. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Скела Групп до відповідача 1: Дніпровської митниці Держмитслужби, відповідача 2: Державної митної служби України про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
214. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA110010/2019/600015/1 від 03.10.2019 року, прийняте Дніпропетровською митницею ДФС.
216. У іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Скела Групп - відмовити.
217. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Скела Групп понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3842,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.
221. Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
222. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
223. Повний текст рішення складено 17.01.2020 року.
Суддя В.В Ільков