Справа № 440/49/20
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/49/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла Миколи Миколайовича, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла Миколи Миколайовича, у якому просив:

визнати протиправними дії державного виконавця при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу;

скасувати постанову від 10.12.19 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність дій та рішення державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки ним не в повній мірі виконані вимоги Закону України "Про виконавче провадження", а також не враховані фактичні обставини справи.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому виходив з того, що ним неодноразово повідомлено стягувача про необхідність з`явлення до УМВС України в Полтавській області задля внесення до трудової книжки ОСОБА_1 запису про поновлення на роботі. Однак, позивач трудову книжку не надав, на підставі чого державний виконавець дійшов висновку про перешкоджання стягувачем проведенню виконавчих дій.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 8.01.20 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Цією ухвалою до участі у справі в якості співвідповідача залучено управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, а у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області.

Частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.09 позов ОСОБА_1 задоволено: визнано нечинним та скасовано пункт 9 наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 29 серпня 2008 року №469 дск «Про неналежне ставлення працівників управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ до виконання вимог Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» під час ведення оперативно-розшукової діяльності» під час ведення оперативно-розшукових справ категорії «Захист» та покарання винних, в частині накладення на ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення у вигляді догани; пункт 1 наказу від 16 вересня 2008 №488 дск «Про покарання працівників управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області», в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани; пункт 1 наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 21 жовтня 2008 року №536 дск «Про покарання працівників управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області», в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність; наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 19 червня 2009 року № 310, в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади; наказ управлінням по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 08липня 2009 №60, в частині визнання днів відсутності на роботі прогулами та вирахування їх з грошового утримання; наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 06 серпня 2009 року №403, в частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ; наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 14 жовтня 2009 року №230 о/с, в частині переведення ОСОБА_1 на посаду начальника сектору захисту бюджетних коштів відділу ДСБЕЗ ПМУ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області; поновлено на посаді заступника начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області /а.с. 15-25/.

Постанову щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області допущено до негайного виконання, у зв`язку з чим 15.12.09 видано виконавчий лист.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.12.09 встановлено порядок виконання рішення суду, а саме: ОСОБА_1 слід поновити на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області з 08.07.09.

Постановою Харківського апеляційного суду від 13.12.10 апеляційну скаргу ГУ МВС України в Полтавській області задоволено частково. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.09 скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області. В цій частині прийнято нову постанову, якою ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо поновлення на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області. Поновлено підполковника ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України з 06.08.09. В іншій частині постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.09 залишити без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.02.15 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду 13.12.10 скасовано, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду 15.12.09 залишено в силі.

29.09.15 позивач подав до суду заяву про видачу виконавчого листа, який видано Полтавським окружним адміністративним судом 30.09.15 /а.с. 39-40/.

На підставі виданого виконавчого листа відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області винесено постанову від 7.10.15 про відкриття виконавчого провадження №48921718.

Постановою відповідача від 09.12.15 на Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області за невиконання рішення суду та законних вимог державного виконавця накладено штраф у розмірі 680,00 грн та встановлено боржнику новий строк виконання постанови суду - до 14 грудня 2015 року, попереджено посадових осіб боржника про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду, передбачену статтею 382 Кримінального кодексу України.

Наказом Головного Управління Міністерства внутрішніх справ від 22.12.15 № 659 о/с скасовано пункти наказу Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України від 7.02.11 № 33 о/с щодо позивача та поновлено його на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області з 8.07.09 по 29.09.11, оскільки позивача в подальшому було звільнено з органів внутрішніх справ з 29.09.11 наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України від 29.09.11 № 298 о/с за пунктом 64 «г» (у запас через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29 липня 1991 року.

31.12.15 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області на підставі листа від Управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області від 29.12.15 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП № 48921718).

Не погодившись з постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач оскаржив її до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.16 позов ОСОБА_1 до головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області, третя особа: ГУ МВС України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування постанови задоволено: визнано протиправними дії головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-45699/09/1670, виданого 30.09.15 Полтавським окружним адміністративним судом, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВСУ в Полтавській області, у межах виконавчого провадження №48921718, щодо закінчення виконавчого провадження; визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у Полтавській області від 31.12.15 про закінчення виконавчого провадження у межах виконавчого провадження № 48921718.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.03.16, рішення Полтавського окружного адміністративного суду скасовано, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Проте, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.06.17 скасовано постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.03.16, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.16 залишено в силі.

8.08.19 на адресу відповідача подана заява про відкриття виконавчого провадження та надано оригінал виконавчого листа від 30.09.15 /а.с. 79/.

Постановою державного виконавця від 8.08.19 відкрито виконавче провадження №59752293 /а.с. 82/.

9.09.19 боржником Головним управлінням МВС України в Полтавській області надіслано відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області повідомлення, що наказом № 694 о/с від 25.07.17 відповідно до постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.09, ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.06.17, ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника начальника управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУ МВС України в Полтавській області з 8.07.09 /а.с. 74-78/.

23.09.19 на адресу стягувача ОСОБА_1 відділом примусового виконання рішень направлено вимогу державного виконавця про явку 1.10.19 до боржника, з метою виконання рішення суду, з трудовою книжкою для внесення запису про поновлення /а.с. 87/.

1.10.19 складено акт державного виконавця в присутності представника боржника (член ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Єфімова ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягувача ОСОБА_1 , понятих осіб та державного виконавця, відповідно до якого встановлено, що стягувач відмовився надати трудову книжку для проставлення відмітки про поновлення, зазначивши, що не встиг взяти трудову книжку для виконання рішення суду /а.с. 89/.

8.10.19 позивач звернувся із заявою до відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області щодо невідкладного вжиття заходів, спрямованих на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.09, в повному обсязі відповідно до вимог Закону /а.с. 41-42/.

4.11.19 на адресу стягувача ОСОБА_1 відділом примусового виконання рішень направлено вимогу державного виконавця про явку 12.11.19 до боржника, з метою виконання рішення суду, з трудовою книжкою для внесення запису про поновлення та попереджено, що у разі неявки до ГУ МВС України в Полтавській області такі дії будуть розцінені як перешкоджання проведенню виконавчих дій, а документ буде повернуто стягувачу без виконання /а.с. 84/.

12.11.19 складено акт державного виконавця в присутності представника боржника (член ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Єфімова О ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , стягувача ОСОБА_1 , понятих осіб та державного виконавця, відповідно до якого встановлено, що стягувач відмовився надати трудову книжку, у зв`язку з відсутністю його адвоката, зазначивши про можливість надання трудової книжки 21.11.19 /а.с. 86/.

15.11.19 позивач повторно, враховуючи відсутність відповіді на заяву від 8.10.19, звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вжити невідкладних заходів щодо вчинення дій, спрямованих на виконання постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.09, в повному обсязі відповідно до вимог Закону /а.с. 45-47/.

21.11.19 складено акт державного виконавця в присутності представника боржника (член ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Єфімова ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягувача ОСОБА_1 , понятих осіб та державного виконавця, відповідно до якого встановлено, що стягувач відмовився надати трудову книжку для проставлення відмітки про поновлення, з метою виконання рішення суду, зазначивши, що відповідний запис суперечить положенням Інструкції з організації обліку кадрів в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.05 №1276 та статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с. 80/.

10.12.19 державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №59752293 на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону № 1404-VIII /а.с. 92-93/.

Не погодившись із прийнятою державним виконавцем постановою, позивач оскаржив її до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другої статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1403-VIII примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону №1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частина 1 статті 1 Закону №1404-VIII визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною другою цієї статті визначено, що виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону №1404-VIII рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність постанови державного виконавця від 10.12.19 про повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність цієї постанови критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження №59752293 відкрито на підставі виконавчого листа Полтавського окружного адміністративного суду №2а-45699/09/1670 про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області, а 10.12.19 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону №1404-VIII.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на виконання рішення у справі №2а-45699/09/1670 боржником виданий наказ від 25.07.17 №694 про поновлення підполковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Управління по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Полтавській області з 8.07.09.

З метою виконання вимог виконавчого документа позивачу надіслано листа з повідомленням про те, що йому необхідно з`явитися до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області з трудовою книжкою для внесення до неї запису про поновлення на посаді.

Разом з цим, позивач неодноразово звертався до державного виконавця із заявами, у яких звертав увагу на те, що наказом МВС України від 6.11.15 №1388 «Про організаційно-штатні питання» скасовано всі штати та скорочено усі посади в УМВС України в Полтавській області, звільнено всіх працівників, а отже подальше проходження позивачем служби в цих органах є неможливим.

За твердженням позивача, державним виконавцем не враховано, що у зв`язку з ліквідацією УМВС України в Полтавській області позивач позбавлений можливості надати трудову книжку для проставлення відмітки про поновлення, з метою виконання рішення суду, оскільки ліквідаційна комісія не наділена повноваженнями відносно особового складу, а розпоряджається лише майном, яке перебуває на балансі УМВС України в Полтавській області.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади. Якщо таке обґрунтування наведене, то у такому випадку має місце ліквідація юридичної особи публічного права, а якщо ні, то саме посилання на те, що особа ліквідується, є недостатнім.

Крім того, згідно з частинами другою та третьою статті 36 Кодексу законів про працю України, зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників.

Суд також звертає увагу на те, що позивач офіційно працевлаштований на іншій роботі, де зберігається його трудова книжка, про що неодноразово повідомляв державного виконавця.

За приписами пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.93 №301 «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку.

Повертаючи виконавчий документ стягувачу, державний виконавець зазначив, що позивач перешкоджав виконанню рішення суду шляхом ненадання трудової книжки.

Однак, у спірній постанові не надано оцінку доводам, на які посилався позивач, а саме щодо порушення державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» в частині поновлення не на посаді, а на роботі, як того вимагає статті 65 вказаного Закону.

Також, в оскаржуваній постанові не надано оцінку твердженням позивача про те, що на сьогодні взагалі неможливо поновити позивача в структурі УМВС України в Полтавській області через те, що скасований штатний розпис останнього, а будь-який запис до трудової книжки буде суперечити положенням Правил оформлення та ведення особових справ працівників внутрішніх справ України, що є додатком до п. 2.1.1.4 Інструкції організації обліку кадрів у системі МВС України та загальним засадам виконання судового рішення.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом, що їх видав, конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень є можливим лише у разі достатнього та належного обґрунтування таким суб`єктом підстав та умов, що передували ухваленню рішення.

Невиконання відповідним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Однак відповідачем належним чином не мотивовано спірне рішення та не доведено його правомірність у ході розгляду цієї справи.

Наведене вище є підставою для висновку про невідповідність постанови державного виконавця від 10.12.19 вимогам частини другої статті 2 КАС України, що є наслідком для визнання протиправною та скасування цієї постанови.

При цьому суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, виходить з того, що спірна постанова є правовим актом індивідуальної дії, який в силу положень пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі його неправомірності визнається судом протиправним та скасовується.

Відтак, позов в цій частині належить задовольнити.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття оскарженої постанови задоволенню не підлягають, оскільки права позивача у спірних відносинах порушені самою постановою, що визнана судом протиправною та скасована.

Дії державного виконавця самі по собі жодним чином не порушують прав та законних інтересів позивача, а відтак у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Отже, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн, що підтверджено квитанцією від 27.12.19 /а.с. 54/.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Разом з цим, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

А відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки передумовою для виникнення даного спору стало протиправне рішення відповідача про повернення виконавчого документа стягувачу, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача у повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла Миколи Миколайовича, управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла Миколи Миколайовича від 10 грудня 2019 року ВП №59752293 про повернення виконавчого документа стягувачу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції у Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.О. Кукоба