Справа № 160/10108/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 січня 2020 року Справа № 160/10108/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова Вікторія Станіславівна, перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до завідуючої відділу ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Костіної Людмили Павлівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2019 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до завідуючої відділу ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Костіної Людмили Павлівни, в якій позивач просить:

- визнати бездіяльність завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни протиправною, яка виявилася у порушені фундаментальних прав зазначених в ст. З, 33,71 Конституції України і відмові діяти згідно правовій позиції ст. 3,19. 68 Конституції України;

- захистити права пов`язані з виборчим процесом відповідно до ст.3,19,22,33,69-71 Конституції України шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни індивідуальним актом включити ОСОБА_1 до уточненого списку виборців їх визнанням окремим пунктом рішення;

- визнати протиправною бездіяльність завідуючої відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіної Людмили Павлівни, яка виявилася у порушені правового режиму розгляду заяви від 19.06.19р вх. №1212-20-22/2 згідно порядку ст. 18.19 ЗУ «Про звернення громадян», ч. 1,2,8 ст. 11 Закону України "Про державну службу";

- захистити право голосу на виборах зазначивши закон чи інший нормативно-правовий акт вимоги яких порушено завідуючою відділом ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Костіною Людмилою Павлівною згідно ст. 249 КАС України.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/10108/19 передана до розгляду судді Віхровій В.С. 18.10.2019 р.

Згідно зі ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви, з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши їх зміст, суд ухвалою від 21.10.2019 р. залишив позовну заяву без руху з наданням 10-денного строку для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме виклавши зміст позовних вимог і виклад обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначивши докази, що підтверджують вказані обставини та перелік документів, інших доказів, що додаються до заяви; зазначивши докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначивши відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору та відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- додання та/або зазначення доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідній кількості та засвідчені належним чином;

- документу, що підтверджує сплату судового збору за позов немайнового характеру у розмірі 768,40 грн. за реквізитами: отримувач: УК у Чечелівському районі м. Дніпра Дніпропетровської області; код ЄДРПОУ (отримувача): 37989253; рахунок: 4014 за кодом бюджетної класифікації доходів: 22030101; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО): 899998; чи доказів що встановлять підставу для звільнення від сплати судового збору;

- документу, що посвідчує особу позивача та підтверджує адміністративну процесуальну дієздатність позивача.

08.01.2020 р. на виконання ухвали суду про залишення позову без руху до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, згідно якої останній просить вважати виконаними вимоги ухвали, звільнити його від сплати судового збору.

До заяви долучено довідку Тернівського УПСЗН м. Кривого рогу від 02.12.2019 р. №10958.

Дослідивши зміст заяви ОСОБА_1 від 08.01.2020 р. та додані ним документи на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст.161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно ч.ч.1-2 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначені пільги щодо сплати судового збору.

Також, відповідно до ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 вказаної статті визначені ставки судового збору.

Так, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою сплачується ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.).

Частиною 3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У п.8 ч.5 ст.160 КАС України вказано, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015 року №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір", а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016 року №2 зазначено, що при вирішення питання можливості звільнення від сплати судового збору адміністративний суд повинен виходити із того, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем було долучено заяву про звільнення від сплати судового збору у зв`язку із захистом соціальних прав, яка обґрунтована скрутним майновим становищем.

Аналогічного змісту доводи наведені у заяві ОСОБА_1 від 11.07.2019 р. В обґрунтування заяви про звільнення від сплати судового збору покладено довідку про щомісячну компенсаційну виплату непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за особою з інвалідністю.

Суд зазначає, що обов`язок щодо сплати судового збору не можна розцінювати як перепону для судового захисту або як надання переваги одному учаснику судового процесу перед іншим, оскільки обов`язок сплати судового збору встановлений Законом для будь-якої особи, що звертається до суду та не має пільг зі сплати судового збору, або не звільнена від його сплати в силу Закону.

З огляду на викладене, враховуючи те, що надана довідка від 01.10.2019 р. №9056 не відображає відомості про об`єктивний матеріальний стан особи, яка може мати і інші джерела доходу, та враховуючи, що до заяви про усунення недоліків позову було додано довідку аналогічного змісту датовану 02.12.2019 р. №10958, що в свою чергу може породжувати нові підстави для залишення позовної заяви без руху, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звільнення від сплати судового збору.

Також, не виконані вимоги ухвали про надання позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог ст.ст.160, 161 КАС України, не викладено зміст позовних вимог і обставин, якими обґрунтовує свої вимоги.

Не додано та не зазначено доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги у відповідній кількості та засвідчені належним чином.

Судом було детально зазначено норми КАС України, які містять вимоги щодо подання позовної заяви та її змісту.

Недотримання цих вимог унеможливлює відкриття провадження у справі і здійснення будь-яких інших повноважень суду.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У п.8 ч.1 ст.4 КАС України встановлено, що позивач - це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" має один і той же зміст.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, право на судовий захист не є абсолютним. Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

У рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Креуз проти Польщі», (заява № 28249/95) вказав, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

КАС України визначає вимоги до подання позовної заяви, які закріплені ст.ст. 160, 161 цього кодексу, які позивачем не були додержані та не усунуті під час залишення позовної заяви без руху. У зв`язку із чим, подані відомості недостатні для відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

У відповідності до ч.2 ст.76 КАС України, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наведених обставин у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві на підставі п. 1 ч.4 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 76, 160, 161, 169 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до завідуючої відділу ведення державного реєстру виборців виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради Костіної Людмили Павлівни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст. ст. 293, 295 КАС України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Ухвала не набрала законної сили 17.01.20

Суддя В.С. Віхрова

Згідно з оригіналом

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Ю.Ю.Ковтун

17.01.20