Справа № 1.380.2019.004016
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.004016
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

15 січня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

за участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Іванейко Я.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні питання щодо залишення позову без розгляду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

в с т а н о в и в

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДФС у Львівській області, у якому просить суд визнати незаконною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Львівській області від 21.11.2018 № Ф5044-52У про сплату боргу (недоїмки).

Представник відповідача подав до суду заяву від 10.12.2019 (вх. № 47173) про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду. Клопотання обґрунтовує тим, що відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Зазначає, що оскаржувана вимога ОСОБА_1 вважається врученою 01.04.2019, проте звернулась до суду у вересні 2019. Таким чином, позивачем пропущено встановлений законом десятиденний строк звернення до суду.

Позивач подала до суду заперечення на заяву про залишення позовної заяви без розгляду від 11.12.2019 (вх. № 47354). Зазначає, що із вимогою від 21.11.2018 № Ф5044-52У про сплату боргу (недоїмки) ознайомилась 26.07.2019 у Шевченківському відділі Державної виконавчої служби м. Львова у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження. Вказує, що до 26.07.2019 оскаржуваної вимоги не отримувала, а також не отримувала постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що згідно з нормами КАС України повернення рекомендованих листів з відміткою «за закінченням встановленого терміну зберігання» не прирівнюється до вручення судового рішення, а також відповідачем не було надіслано оскаржувної вимоги електронною адресою, не повідомлено за контактним номером телефону. Таким чином, зазначає, що нею не пропущено десятиденного строку звернення до суду, відтак, просить відмовити в задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник відповідача у підготовчому засіданні просила залишити позовну заяву без розгляду з підтав викладених у заяві.

Позивач щодо заяви про залишення позовної заяви без розгляду заперечила, просила відмовити в задоволенні такої з підстав викладених у запереченнях.

Суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з такого.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Проте, вимога Головного управління ДФС у Львівській області від 21.11.2018 № Ф5044-52У про сплату боргу (недоїмки) надіслана позивачу як платнику єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), за положеннями пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Дія Закону № 2464-VI поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 цього Закону).

За положеннями частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, виключно цим Законом визначаються зокрема принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Завдання та функції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, яким за положеннями статті 1 Закону № 2464-VI є орган доходів і зборів та його територіальні органи (в частині адміністрування єдиного внеску), права та обов`язки органів доходів і зборів визначені статтями 12, 13, 14 Закону № 2464-VI.

Відтак, облік платників єдиного внеску, їх права та обов`язки, порядок нарахування, обчислення і строки сплати єдиного внеску, його розмір, повноваження органів доходів і зборів, а також відповідальність за порушення законодавства про збір та облік єдиного внеску визначає виключно Закон № 2464-VI.

В силу вимог пункту 4 частини першої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Згідно з абз. 3, 4 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно абз.9 частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI у разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Отже вказаними положеннями визначений порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою, яким є адміністративний чи судовий вид оскарження і таке оскарження здійснюється протягом 10 днів.

Судом встановлено, що вимога Головного управління ДФС у Львівській області № Ф5044-52У про сплату боргу (недоїмки) винесена від 21.11.2018.

Позивач стверджує, що оскаржуваної вимоги не отримала, а про порушення свого права дізналась з моменту ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 26.07.2019.

Суд зазначає, що вимога Головного управління ДФС у Львівській області № Ф5044-52У про сплату боргу (недоїмки) винесена від 21.11.2018 надіслана Головним управлінням ДФС у Львівській області Марітчак С.Т. рекомендованим повідомленням, проте згідно з відміткою на конверті рекомендований лист повернуто відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Згідно з частною другою статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься, зокрема, адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку.

Адресою робочого місця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката.

Суд зазначає, що рекомендоване повідомлення надіслано позивачу за адресою зазначаною в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до п. 4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 № 449 у разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, податкова вимога від 21.11.2018 № Ф5044-52У про сплату боргу (недоїмки) вважається вручена позивачу у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення - 01.04.2019.

Однак до адміністративного суду позивач звернулась лише 06.08.2019 згідно даних на вхідному штампі.

Таким чином, звернувшись до суду лише 06.08.2019 з позовом про скасування податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 21.11.2018 № Ф5044-52У, позивач пропустила десятиденний строк звернення до суду, який встановлений Законом № 2464-VI. При цьому, позивачем клопотання про поновлення строку з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку не надано.

Аналогічного правового висновку щодо десятиденного строку для оскарження вимоги дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2019 у справі № 802/983/18-а.

Суд також зазначає, що за положеннями пункту 1.1. статті 1 Податкового кодексу України, цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У відповідності до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Зазначене свідчить про те, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Згідно пунктом восьмим частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За правилами частини третьої статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи положення КАС України, суд першої інстанції може залишити позовну заяву без розгляду в випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Керуючись статтями ст. 122, 123, 240, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статями 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу.

У підготовчому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

Повний текст ухвали складено 17.01.2020.

Суддя Костецький Н.В.