Справа № 826/8284/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2018-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 грудня 2018 року № 826/8284/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації
провизнання дій протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, у якому просив:

- визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації по відмові встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_1 , учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії - протиправними;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації встановити статус інваліда війни 3 групи та видати відповідне посвідчення ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено у встановленні позивачу статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення як учаснику ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, інваліду другої групи та зарахованого до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони, що підтверджується письмовими доказами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 17 березня 1999 року ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС Категорія 1, йому також надано статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується вкладкою від 17 березня 1999 року №092967 до посвідчення серії НОМЕР_2 .

Позивач звернувся до відповідача з заявою від 27 лютого 2018 року про встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

Листом від 05 березня 2018 №36-749 Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації повідомило позивача про неможливість надати позивачу статус інваліда війни, оскільки додані заявником документи не підтверджують факт залучення і виконання робіт з ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них встановлюється Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до інвалідів війни належать також інваліди з числа осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

За змістом наведеної норми, статус інваліда війни може бути наданий особі, яка визнана інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і залучалась до складу формувань Цивільної оборони.

На підтвердження участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у тому числі в складі формувань Цивільної оборони, встановлення інвалідності, позивачем до позову додано:

- копію довідки Управління будівництвом Чорнобильської АЕС Головного виробничо-розпорядчого управління від 07 жовтня 1991 року №2314, відповідно до якої ОСОБА_1 з 01 грудня 1986 року по 31 грудня 1986 року, з 01 січня 1987 року по 31 грудня 1987 року був безпосередньо зайнятий на роботах передбачених пунктом 8 постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року, що надають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1;

- копію експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причин зв`язку захворювання й інвалідності з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і їх професійного характеру від 24 лютого 1996 року №12/98, відповідно до якого комісією розглянуто документацію ОСОБА_1 для вирішення питання зв`язку захворювання з наслідками аварії на ЧАЕС та за результатами розгляду цієї документації комісія прийшла до висновку, що захворювання, наявне у ОСОБА_1 пов`язано з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

- копію довідки до акту огляду МСЕК серії КИЕ-1, якою ОСОБА_1 з 01 березня 1999 року встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності - захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідність встановлена безстроково;

- копію довідки Міністерства соціального забезпечення України від 01 березня 1999 року серія 2-18 АЖ №074961 про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, якою встановлено ступінь втрати професійної здатності позивача з 01 березня 1999 року - 50%;

- копію інформаційної довідки Департаменту з питань цивільного захисту.

У позовній заяві в обґрунтування обставини залучення до складу формувань Цивільної оборони позивач зазначив, що чинне на час аварії на Чорнобильській АЕС законодавство колишнього СРСР обов`язкової вимоги про видання розпорядчого документа про зарахування працівників до складу невоєнізованого формування Цивільної оборони підприємства, установи або організації, так само і щодо залучення окремої особи до дій у складі таких формувань не передбачало.

На думку суду, додані позивачем письмові докази не доводять участі позивача під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони. Додані позивачем докази підтверджують його статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та настання інвалідності у зв`язку з тим, що він брав участь у таких заходах. Утім, належного документального підтвердження своєї безпосередньої участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи саме в складі формувань Цивільної оборони позивачем не надано, клопотань з цього приводу не заявлено.

Відповідними документами не встановлено залучення позивача або підприємства, де працював позивач до виконання робіт в складі підрозділів цивільної оборони.

Доходячи такого висновку, судом взято до уваги практику Верховного Суду, висловлену в постановах від 10 травня 2018 року справа №279/12162/15-а, від 07 червня 2018 року справа №377/797/17, від 21 серпня 2018 року справа №279/2285/16-а, від 21 серпня 2018 року справа 676/3457/17, від 25 вересня 2018 справа №806/5085/15, від 11 жовтня 2018 року справа №674/1239/17, від 18 жовтня 2018 року справа №753/12234/17.

Зокрема, у постанові 18 жовтня 2018 року справа №753/12234/17 Верховний Суд вказав, що "Положенням про Цивільну оборону СРСР", затвердженим постановою КПРС і Ради Міністрів СРСР від 18.03.1976 №1111 та "Положенням про невоєнізовані формування ЦО СРСР", затвердженим наказом начальника ІДО СРСР від 06 червня 1975 року №90, було передбачено, що формування Цивільної оборони, в тому числі і невоєнізовані, створювались для виконання заходів з ліквідації аварій, катастроф, стихійних лих, великих пожеж, та їх наслідків, а також при застосуванні засобів масового ураження (у воєнний час), захисту і організації життєзабезпечення населення. Для вирішення питання про наявність підстав належності особи, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та інвалідом внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією таких наслідків, до інвалідів війни, необхідно виконати умову щодо прийняття такою особою участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме в складі формувань Цивільної оборони. Це пояснюється тим, що крім формувань Цивільної оборони, у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС брали участь інші формування, які створювались в іншому порядку, ніж невоєнізовані формування цивільної оборони та направлялись у райони виконання робіт згідно з розпорядженням керівників відповідних органів, відомств, організацій, установ та підприємств.

У постанові Верховного Суду від 10 травня 2018 року справа №279/12162/15-а зазначено, що з пояснювальної записки до проекту цього Закону вбачається, що до категорії осіб, залучених до складу формувань Цивільної оборони, законодавець запропонував відносити вузьку категорію осіб (1300 чоловік), які з перших днів аварії разом з військовослужбовцями виконували роботи у 30-ти кілометровій зоні найвищого радіоактивного забруднення у складі мобільних загонів спецзахисту формувань Цивільної оборони, що знаходилися в структурі Міністерства оборони колишнього Союзу РСР, діяли за його статутом та підпорядковувалися військовому командуванню.

З огляду на здійснену судом оцінку поданих позивачем доказів, враховуючи наведену судову практику, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позивача щодо його участі в складі формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно відповідачем правомірно відмовлено позивачу в задоволенні його заяви щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

З огляду на викладене, слід відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про визнання протиправними рішення та бездіяльності Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо невидачі посвідчення інваліда війни та зобов`язання видати посвідчення особи зі статусом інваліда війни.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року №3674-VI (з наступними змінами та доповненнями). Оскільки сторонами не надано доказів понесення судових витрат, такі витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтею 2, 77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко