Справа № 520/14436/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. № 520/14436/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Тітова О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області (пров. Куп`янський, буд.4, м. Куп`янськ, Харківська область, 63701) третя особа,: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області та скасувати постанову головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови про накладення штрафу від 20.09.2019 ВП№30220074;

- скасувати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.09.2019 ВП№30220074 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 28 790,81 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що його заборгованість зі сплати аліментів виникла до введення в дію у 2018 році абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачена відповідальність у формі штрафу за несплату аліментів. На думку позивача спірна постанова державного виконавця прийнята з порушення Закону України "Про виконавче провадження", оскільки, закон не має зворотної дії у часі. З урахуванням викладеного позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.01.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Представником відповідача - Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області 09.01.2020 року через канцелярію суду надано відзив на адміністративний позов.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що для застосування державним виконавцем заходів, визначених ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначальним чинником є сам факт наявності заборгованості у встановленому розмірі, а період, за який вона виникла, не має правового значення. З урахуванням викладеного відповідач просить суд залишити позов без задоволення.

Представники відповідача та позивача надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з п.10 ч.1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що на примусовому виконанні в Міжрайонному відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавчий лист № 2-560/2006 від 17.03.2006 року, виданий Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини в розмірі ј частині заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2006 року до повноліття.

Державним виконавцем 08.12.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за № 30220074.

Станом на 01.07.2015 року сума заборгованості по аліментах, з урахуванням довідки про доходи позивача та копій квитанцій про сплату аліментів, складала 2697,30 грн.

23.01.2017 року до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області надійшла заява від ОСОБА_2 , в якій остання просила стягнути заборгованість зі сплати аліментів з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

07.08.2019 року державним виконавцем МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області, у зв`язку з заборгованістю позивача за період з 01.07.2015 року по 01.08.2019 року зі сплати аліментів у розмірі 80 021,05 грн., винесено постанови, якими обмежено тимчасове обмеження: у праві виїзду за межі України, у праві полювання, у праві користування вогнепальною мисливською пневматичною та вихолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві керування транспортними засобами.

04.09.2019 року позивачем частково сплачено заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 22 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 04.09.2019 року за № 1707-4102-7666-1462.

В подальшому, 27.08.2019 року представник позивача отримав на руки розрахунок заборгованості по аліментів за період з 01.07.2015 року по 01.08.20196 року, з урахуванням наданих документів про часткову сплату аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП № 30220074 наданого відповідачем до справи заборгованість за період з 01.07.2015 року по 01.08.2019 року склала 55 308, 37 грн.

Внаслідок чого, 20.09.20019 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, на підставі ст. ст. 63.75 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищезазначена постанова направлена відповідачем сторонам виконавчого провадження за вх.14.14.30/32907 від 23.09.2019 року, що підтверджується копією конверту, який знаходиться в матеріалах справи.

Позивачем після винесення оскаржуваної постанови сплачено заборгованість зі сплати аліментів 30.09.2019 у розмірі 55 654,87 грн., що підтверджується копією квитанції за №0.0.147974522.1, 07.10.20196 року у розмірі 22 000, 00 грн., що підтверджується копією за №0.0..1 та 23.10.2019 року розмірі 1100,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0..1.

Не погодившись із зазначеною постановою про накладення штрафу позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VIII).

Положеннями статті 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 зазначеного Закону, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 вказаного Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за виконавчим листом виданим судом.

З матеріалів справи судом встановлено, що виконавче провадження № 30220074 було відкрите щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Порядок стягнення аліментів під час здійснення виконавчого провадження врегульовано положеннями ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до абз. 3 ч. 14 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Положення зазначеної статті Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII доповнені з 28.08.2018 року у зв`язку із набранням чинності Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання».

Відповідно до ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Фактичною підставою для винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 20.09.2019 р. стала наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Згідно із ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про те, що з моменту набрання чинності ч. 14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження", у відповідача виникло право на накладення штрафу на боржників у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася після набрання законної сили даних змін.

Однак, зважаючи на те, що заборгованість у позивача зі сплати аліментів утворилася починаючи з 2011 року , тобто до набрання чинності зазначеної норми закону, та станом на дату винесення спірної постанови становила 57 581,62 грн., відтак відсутня можливість для застосування до позивача приписів даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови.

Крім того, суд не погоджується з твердженнями представника відповідача про те, що оскаржувана постанова від 20.09.2019 року надіслана сторонам виконавчого провадження наступного робочого дня, а саме 23.09.2019 року за вих. № 14.14.30/32907, оскільки не знайшло свого підтвердження в ході дослідження судом матеріалів справи.

Положеннями ч. 1 ст. 28 Закону України « Про виконавче провадження» визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Матеріали справи свідчать про формування відповідачем супровідного листа за №14.14.30/32907 від 23.09.2019 року про направлення боржнику та стягувачу постанови від 20.09.2019 року про накладення штрафу № 30220074.

Натомість, згідно поштового штемпеля, який міститься на поштовому конверті вбачається, що відповідач надіслав спірну постанову лише 25.09.2019 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено строки повідомлення боржника про винесення постанови від 20.09.2019 року.

Враховуючи вищевказане, суд вважає наявні підстави для скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 20.09.2019 року, як такої, що винесена з порушенням норм чинного законодавства.

Надавши правову оцінку зазначеним вище обставинам, які покладені в основу оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту прав позивача є скасування постанови про накладення штрафу від 20.09. 2019 року.

Крім того, суд звертає увагу, що державні виконавці наділенні повноваженнями щодо винесення постанов про накладення штрафу на боржників на підставі Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом від 02.04.2012 року за № 512/5.

Враховуючи вищевикладене, вимога в частині визнання протиправними дії державного виконавця щодо винесення спірної постанови, задоволенню не підлягає.

За правилами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Суд зазначає, що під час розгляду справи відповідачем не доведено правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

З урахуванням викладених обставин справи та аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст.72-77, 242-246, 255, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати постанову Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.09.2019 ВП№30220074 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 28 790,81 грн. ( двадцять вісім тисяч сімсот дев`яносто гривень, вісімдесят одну копійку).

В решті позовних вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області (код: 41430620, пров. Куп`янський, буд.4, м. Куп`янськ, Харківська область, 63701) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 , адреса місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов