Справа № 280/4476/19
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

09 січня 2020 року Справа № 280/4476/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Семененко М.О., за участю секретаря судового засідання: Сонгулія О.В., позивача: ОСОБА_1 , представника позивача: адвоката Савлука О.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; )

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДФС), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0811 від 22.05.2019 про визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у сумі 163 809,47 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що нерухоме майно, на яке визначено податкове зобов`язання контролюючим органом, використовується позивачем для здійснення сільськогосподарської діяльності під склади та зерносховище, у зв`язку з чим позивач вважає, що відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України таке майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, звертає увагу, що при визначенні розміру грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідачем застосовано ставку податку 1,29% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м, визначену рішенням Семенівської сільської ради, як до власників, які не зареєстровані на території Семенівської сільської ради. Однак позивач зареєстрований та проживає на території Семенівської сільської ради, у зв`язку з чим відповідно до рішення органу місцевого самоврядування до нього має застосовуватись ставка податку 0,43% від мінімальної заробітної плати за 1 кв.м. Просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 16 вересня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 30 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 28 жовтня 2019 року.

22 жовтня 2019 року відповідачем подано відзив (вх.№43813), за змістом якого відповідач позов не визнає, зазначає, що згідно даних Реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, наявних в ІТС «Податковий блок», та даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача як у фізичної особи перебуває комплекс. На підставі наведених даних та відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України було сформоване податкове повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, розрахунок податкового зобов`язання здійснено на підставі рішення органу місцевого самоврядування із застосуванням ставки податку 1,29% від мінімальної заробітної плати. Вважає податкове повідомлення-рішення таким, що відповідає чинному законодавству, просить відмовити в задоволенні позову.

28 жовтня 2019 року підготовче засідання відкладено на 18 листопада 2019 року.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року задоволено клопотання позивача про участь у справі в режимі відеоконференції в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області.

11 листопада 2019 року представником відповідача подано додаткові письмові пояснення (вх.№47025), в яких він звертає увагу, що позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно, комплекс, відноситься до будівель сільськогосподарського призначення. Щодо застосованої ставки податку вказує, що не є органом в сфері реєстрації фізичних осіб. З посиланням на підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України відповідач зазначає, що у випадку незгоди із застосованою ставкою податку позивач повинен був звернутись до контролюючого органу із заявою про проведення звірки даних та надати відповідні документи на підтвердження наявності пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року задоволено клопотання представника відповідача про участь у справі в режимі відеоконференції в Мелітопольському міськрайонному суді Запорізької області.

18 листопада 2019 року підготовче засідання не відбулось у зв`язку з виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, та було відкладено на 5 грудня 2019 року.

Ухвалою суду від 5 грудня 2019 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 9 січня 2020 року.

У судовому засіданні 9 січня 2020 року позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги з підстав, викладених у позові.

У судове засідання 9 січня 2020 року представник відповідача не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, поважних причин неявки не повідомив.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням наведеного, справу розглянуто за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 9 січня 2020 року судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши вступне слово та пояснення позивача, представника позивача, розглянувши відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення відповідача, безпосередньо дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі обставини.

22 травня 2019 року ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0811, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік в розмірі 163 809,47 грн.

Податкове зобов`язання визначено щодо нерухомого майна - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про право власності від 29.11.2012, виданого Виконавчим комітетом Семенівської сільської ради Запорізької області, що підтверджується даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер майна: 38362629.

Позивач вважає, що відповідно до підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України таке майно не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, оскільки використовується позивачем у межах господарської діяльності, яка пов`язана з сільгоспвиробництвом. Крім того, позивач вважає, що при розрахунку податкового зобов`язання контролюючим органом не враховано, що позивач зареєстрований на території Семенівської сільської ради, у зв`язку з чим має застосовуватись інша знижена ставка податку.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням з вищенаведених підстав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

За змістом пункту 8.1 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Пунктом 8.3 статті 8 Податкового кодексу України визначено, що до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до підпункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належать податок на майно.

Пунктом 10.3 статті 10 Податкового кодексу України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Згідно з пунктом 265.1 статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до абзацу «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування: ж) будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимог, позивач зазначає, що нерухоме майно - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, використовується ним як сільськогосподарським товаровиробником в межах власної господарської діяльності під склади та зерносховище для виробництва продукції рослинництва - вирощування зернових. Крім того, позивач зазначає, що є керівником фермерського господарства, в межах діяльності якого ним також використовується даний комплекс під склади та зерносховища для виробництва продукції рослинництва - вирощування зернових (пшениці та соняшника).

В обґрунтування наведеного позивачем надано інформацію з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 19.04.2018, номер запису: 2 029573, зареєстровані види діяльності, у тому числі вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11).

Також надано копію відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій та копію Статуту Фермерського господарства «Сонечко», копію відомостей з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій, засновником та головою якого є позивач. Також наданої копії Державних актів на право власності на земельні ділянки та копії документів, що підтверджують право користування позивача земельними ділянками, які позивач використовує для сільгоспвиробництва.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд зазначає, що до матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що нерухоме майно - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, є будівлею, спорудою, віднесеною до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність доводів позивача стосовно того, що нерухоме майно - комплекс, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, не є об`єктом оподаткування відповідно норм Податкового кодексу України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 12.4 статті 12 Податкового кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належать: 12.4.1. встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом; 12.4.2. визначення переліку податкових агентів згідно із статтею 268 цього Кодексу; 12.4.3. до початку наступного бюджетного періоду прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, зміну розміру їх ставок, об`єкта оподаткування, порядку справляння чи надання податкових пільг, яке тягне за собою зміну податкових зобов`язань платників податків та яке набирає чинності з початку бюджетного періоду.

Згідно з підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до рішення Семенівської сільської ради №1 від 2 лютого 2017 року з 01.01.2017 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюється:

1) у розмірі 0,43 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування;

2) у розмірі 1,29 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр для об`єктів нежитлової нерухомості, власники яких не зареєстровані на території Семенівської сільської ради;

3) у розмірі 1,29 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр, власники яких не використовують вищезазначені об`єкти у своїй господарській діяльності на території Семенівської сільської ради.

З урахуванням рішення Семенівської сільської ради №34/17 від 21.12.2017 вказані ставки застосовуються також з 01.01.2018.

З матеріалів справи, а саме копії паспорту та довідки про реєстрацію місця проживання, виданої виконавчим комітетом Семенівської сільської ради, судом встановлено, що позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначене також відповідає інформації щодо місця реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За відкритими даними офіційного сайту Семенівської громади (електронний ресурс: http://semenivca.gromada.org.ua/structure/) село Тамбовка знаходиться на території Семенівської сільської ради (на теперішній час - Семенівської громади).

Таким чином, з урахуванням рішення Семенівської сільської ради №1 від 2 лютого 2017 року при визначенні позивачу податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно підлягала застосуванню ставка податку на рівні 0,43 відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на невиконання позивачем вимог підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки звернення із заявою про проведення звірки даних щодо розміру ставки податку та нарахованої суми податку є правом платника податків, а не його обов`язком.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи, що суд не наділений повноваженнями щодо обчислення податкових зобов`язань та визначення розміру належних до сплати податків і зборів, оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в повному обсязі як протиправне, а позовні вимоги належить задовольнити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного, у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1638,09 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-0811 від 22 травня 2019 року, прийняте Головним управлінням ДФС у Запорізькій області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1638,09 грн (одна тисяча шістсот тридцяти вісім гривень 09 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Головне управління ДФС у Запорізькій області, місцезнаходження: 69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, буд.166; .

Повне судове рішення складено 16.01.2020.

Суддя М.О. Семененко