Справа № 524/7568/19
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №524/7568/19
Провадження №2-а/524/40/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого - судді Андрієць Д.Д., за участю: секретаря судового засідання - Воблікової І.О., представника третьої особи - Щепілова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Денисенка Євгенія Сергійовича, третя особа - Батальйон патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука із позовом, в якому просив: - визнати незаконними дії поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Денисенка Євгенія Сергійовича щодо складання постанови серії ДП18 №585658 від 25.09.2019 в справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в сумі 102 грн за порушення ч.5 ст.121 КУпАП; визнати протиправною постанову серії ДП18 №585658 від 25.09.2019 та скасувати її; стягнути з поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Денисенка Євгенія Сергійовича витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.09.2019 відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №585658 за ч.5 ст.121 КУпАП за те, що він керував транспортним засобом, обладнаним паском безпеки і не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України. З постановою він не згоден та вважає її такою, що підлягає скасуванню, оскільки ПДР України він не порушував. Звертав увагу на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без його участі, відповідач не надав йому можливості скористатися правовою допомогою, а при накладенні стягнення не враховано всіх обставин.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач в своєму відзиві на позов зазначив, що 25.09.2019 ним було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №585658 за те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом, обладнаним паском безпеки і не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України. Звертав увагу на те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення водій не заперечував факт керування транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки. Ним було прийнято до уваги факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, усні пояснення водія та, на його думку прийнято правомірне рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП. Вважає, що незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Вказав, що витрати позивача на правову допомогу стягненню не підлягають, оскільки не доведені належними доказами.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

В судовому засіданні представник третьої особи проти задоволення позову заперечував. Вважав, що оскаржувана постанова є правомірною та інспектором не було порушено вимоги законодавства. Звертав увагу нате, що отриманий Батальйоном патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП примірник позовної заяви не містив в додатку розрахунок суми судових витрат та доказів їх понесення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

25.09.2019 поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Денисенком Є.С., була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №585658, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

В постанові зазначено, що 25.09.2019 о 02:10 в м.Кременчуці, по просп..Свободи, 124, водій керував транспортним засобом, обладнаним паском безпеки і не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3 в ПДР України.

НОРМАТИВНЕ ОБҐРУНТУВАННЯ

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 2.3 в Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч.3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В ч.1 ст.139 КАС України зазначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст.77 КАС України на відповідача покладений обов`язок доказування правомірності прийнятого ним рішення, однак відповідачем не було надано доказів на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом із не пристебнутим ременем безпеки.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було доведено правомірність прийнятого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на відсутність доказів порушення позивачем ПДР України, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині вимог про скасування оскаржуваної постанови підлягає задоволенню.

Відтак, приймаючи до уваги положення ч.3 ст.286 КАС України, суд вважає за можливе скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Оскільки посадова особа органів Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням ПДР України його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справ про адміністративні правопорушення у разі їх виявлення, у випадку встановлення під час судового розгляду справи відсутності факту скоєння особою адміністративного правопорушення, належним способом захисту порушених прав та інтересів особи, є скасування відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у судовому порядку.

У зв`язку із цим, вимоги позивача про визнання протиправними дій поліцейського задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь судових витрат, суд відзначає наступне.

В своїх судових рішення Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звертав увагу на те, що: «Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, оформлених у встановленому порядку, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16). … Крім того, судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що в договорі про надання правової допомоги не визначений порядок внесення гонорару. Також, акт виконаних робіт не містить повного розрахунку погодинної вартості правової допомоги в переліку наданих юридичних послуг, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги. Перевіривши судові рішення, Суд приходить до висновку, що доводи, які наводяться позивачем в касаційній скарзі не свідчать про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права при прийнятті оскаржуваних рішень в частині що переглядається судом касаційної інстанції. … Крім того, при вирішенні питання, щодо відшкодування правової допомоги, судом першої інстанції також було зазначено, що адвокат участі в судових засіданнях не приймав, а адміністративний позов був складений з порушенням вимог ст. 106 КАС України, що стало підставою для залишення його без руху. Крім того, це не перший позов ОСОБА_2 до суду з приводу оскарження постанов про адміністративне правопорушення з аналогічних підстав. З врахуванням складності позову, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, розумності і співвідношення розміру заявлених вимог до обсягу наданої адвокатом правової допомоги, - все це свідчить про невідповідність заявлених витрат, у зв`язку з чим позов в цій частині не підлягав задоволенню за відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів.»(постанова від 23 квітня 2019 року по справі №640/8885/16-а)

В постанові від 20 червня 2019 року по справі 640/8323/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вказав: «Розмір гонорару та порядок його внесення (обчислення) мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Вказані норми кореспондуються з частиною другою статті 30 Закон № 5076, при цьому, частиною третьою вказаної статті також визначено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, оформлених у встановленому порядку, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Отже, враховуючи викладене, допустимими і належними є лише ті документи на підтвердження оплати витрат на правову допомогу, які відповідають встановленим вимогам. З матеріалів справи слідує, що позивачем, в обґрунтування понесених витрат на правову допомогу, до суду надано: договір «Про надання правової допомоги» від 24 травня 2016 року, укладений між адвокатом Трубчаніновим С.О. і ОСОБА_1, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, квитанцію від 24 травня 2016 року до прибуткового касового ордеру №3 на суму 5000,00 грн, яка прийнята від ОСОБА_1 за договором, акт виконаних робіт за договором від 24 травня 2016 року. Судами попередніх інстанцій обґрунтовано встановлено, що в договорі про надання правової допомоги не визначений порядок внесення гонорару. Також, акт виконаних робіт не містить повного розрахунку погодинної вартості правової допомоги в переліку наданих юридичних послуг (виготовлення копій необхідних документів, роздруківка квитанцій, та ін.), який має бути передбачений договором про надання правової допомоги.»

Суд звертає увагу, що наданий позивачем розрахунок витрат на оплату правничої допомоги не містить відомостей про погодинну вартість правової допомоги та кількість витраченого адвокатом часу. Також суд враховує те, що в наданій суду угоді відсутній порядок внесення гонорару. Крім того, суд приймає до уваги те, що представник позивача участі в судовому засіданні не приймав, відомостей про направлення скарги до Батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП позивачем не надано і крім того, незрозумілим є зв`язок послуги «Складання та направлення до Козельщинського районного суду Полтавської області адміністративного позову» із розглядом справи в Автозаводському районному суді м.Кременчука.

Крім іншого, судом прийнято до уваги складність позову, обсяг та характер наданої адвокатом допомоги, розумность і співвідношення розміру заявлених вимог до обсягу наданої адвокатом правової допомоги.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення судових витрат належними доказами не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають.

Відтак, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Денисенка Євгенія Сергійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №585658, винесену 25.09.2019 поліцейським роти №3 батальйону патрульної поліції в м.Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Денисенком Євгенієм Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Андрієць