Справа № 140/3330/19
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3330/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення №131786-13 від 29.06.2016 та вимоги про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДФС у Волинській області відповідно до ст.267 Податкового кодексу України було прийняте податкове повідомлення-рішення №131786-13 від 29.06.2016, яким позивачу було визначено суму податкового зобов`язання за платежем "транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000,00 грн., а 02.02.2017 винесено вимогу про сплату боргу №2245-17.

Позивач вважає податкове повідомлення-рішення №131786-13 від 29.06.2016, яким нараховано зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік та вимогу про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17 незаконними, оскільки середньоринкова вартість її автомобіля в 2016 році становила 399 875, 20 грн., тобто належний їй транспортний засіб не являвся об`єктом оподаткування, в розумінні ст.267 Податкового кодексу України, а тому просить визнати протиправними та скасувати вищевказані податкове повідомлення-рішення та вимогу про сплату боргу, а також зобов`язати уповноважену особу ГУ ДФС у Волинській області внести зміни до ІКП ОСОБА_1 шляхом виключення суми податкової вимоги про сплату заборгованості щодо сплати транспортного податку.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та вирішено розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов від 17.12.2019 представник відповідача позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що, що ГУ ДФС у Волинській області правомірно було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №131786-13 від 29.06.2016, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 12 500,00 грн., оскільки відповідачем було розраховано середньоринкову вартість вказаного автомобіля за методом аналогії цін за такою формулою: С ср= Ц н х (Г / 100), та встановлено, що його вартість перевищує понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2016 року (1378 грн.*750=1 033 500 грн.). З наведених підстав, відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки TOYOTA HIGHLANDER, рік випуску 2011, з об`ємом двигуна 3456 куб.см., дата реєстрації 27.12.2014, номерний знак та серія транспортного засобу НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . (а.с.15-16)

29.06.2016 ГУ ДФС у Волинській області сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №131786-13, яким визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в розмірі 25 000,00 грн.(а.с.23)

Крім того, 02.02.2017 відповідачем винесено податкову вимогу про сплату боргу №2245-17 в розмірі 26 287, 12 грн. (а.с.26)

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню та податковій вимозі про сплату боргу, суд приходить до таких висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 ПК України).

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким згідно зі статтею 267 ПК України введено новий транспортний податок.

Згідно з пунктом 10.2 статті 10 ПК України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Як передбачено, підпунктом 267.3.1 пункту 267.3, пунктом 267.4 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Пунктом 267.4 статті 267 ПК України встановлено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Як передбачено підпунктом 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 цього ж Кодексу, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно підпунктами 267.6.1, 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Транспортний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (підпункт 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені статтею 12 ПК України.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю (підпункт 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України).

Таким чином, ПК України встановлений обов`язок громадянина сплатити податок за 2016 рік незалежно від наявності рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Водночас, 24.12.2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", що набрав чинності 01.01.2016 року (надалі - Закон №909-VIII), яким внесено зміни у ПК України щодо об`єкту оподаткування транспорн6им податком.

Так, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції Закону від 24.12.2015 року №909-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону №909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, у 2016 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Станом на 01.01.2016 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1 378 грн. (стаття 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік"). Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2016 року складали 1 033 500 гривень.

Відтак, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Середньоринкова вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66, відповідно до положень пункту 2 якої середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 року №403, де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку №403).

Згідно пункту 5 Методики, ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація. Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Положення пункту 13 Методики передбачають, що середньоринкову вартість автомобіля розраховує Мінекономрозвитку та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, при прийнятті податкового повідомлення-рішення податковим органом використовується інформація про автомобілі, яка отримана від Мінекономрозвитку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду.

Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Проте, вказаної інформації матеріали справи не містять. ГУ ДФС у Волинській області при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було перевірено середньоринкову вартість транспортного засобу позивача відповідно до методики визнання середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, що у свою чергу потягло за собою невірне визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля.

Разом з тим, позивачем надано лист Мінекономрозвитку №3805-05/48475-07 від 20.11.2019 щодо розрахунку середньоринкової вартості автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, рік випуску 2011, з об`ємом двигуна 3456 см.куб, з якого вбачається, що відповідно до Інформації середньоринкова вартість легкового автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER з об`ємом двигуна 3456 см.куб., бензин, автоматичною коробкою переключення передач до 1 року експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня податкового (звітного) року. (а.с.35-36)

При цьому, суд звертає увагу на те, що належний позивачу транспортний засіб станом на 01.01.2016 був в експлуатації вже близько 5 років.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок Мінекономрозвитку вартості автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, рік випуску 2011, з об`ємом двигуна 3456 см.куб. згідно якого, середньоринкова вартість вищевказаного транспортного засобу для цілей оподаткування транспортним податком становить 399 875, 20 грн. (а.с.17)

Виходячи з вищевказаного, суд вважає, що даний автомобіль не є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, а відтак сума транспортного податку визначена позивачу податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 №131786-13 неправомірно.

Оскільки відповідач не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення від 29.06.2016 №131786-13, і як наслідок винесеної контролюючим органом податкової вимоги про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 29.06.2016 №131786-13 та вимоги про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання уповноважену особу ГУ ДФС у Волинській області внести зміни до ІКП ОСОБА_1 шляхом виключення суми податкової вимоги про сплату заборгованості щодо сплати транспортного податку, суд зазначає, що вказана вимога є передчасною, оскільки саме по собі скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Волинській області від 29.06.2016 №131786-13 та вимоги про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17, призведе до виключення з податкових зобов`язань суми транспортного податку, раніше визначеної контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2016 №131786-13.

Крім того, у суду відсутні дані щодо того, що відповідач в майбутньому буде ухилятися він виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду у даній справі, а відтак у задоволенні цієї вимоги позивачу слід відмовити.

Відповідно до ч.1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь позивача слід присудити судовий збір в сумі 768, 40 грн., сплачений відповідно до квитанції №11 від 07.11.2019.

Керуючись статтями 205, 229, 243, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України та на підставі Податкового кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області №131786-13 від 29.06.2016 та вимогу про сплату боргу від 02.02.2017 №2245-17.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір у сумі 768, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Державної фіскальної служби у Волинській області, адрес: 43010, м. Луцьк, Київський майдан, 4.

Суддя Ю.Ю. Сорока