Справа № 640/13715/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

16 січня 2020 року м. Київ№ 640/13715/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі:

за позовом Міністерства енергетики та захисту довкілля України
до Державної регуляторної служби України
про скасування Розпорядження №27 від 29.09.2019

ВСТАНОВИВ:

Міністерство енергетики та захисту довкілля України звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Державної регуляторної служби України про скасування Розпорядження №27 від 29.09.2019 "Про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019 залишено позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання доказів сплати судового збору.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання обґрунтовано тим, що у позивача, як органу ліцензування відсутнє право звертатися до суду щодо оскарження рішення спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування, у зв`язку з чим, справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Зокрема, на підтвердження своєї правової позиції, відповідачем було надано ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2019 по справі №640/18401/18 про закриття провадження в адміністративній справі.

Позивач подав свої заперечення з приводу заявленого клопотання зазначив, що кожен має право на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів. Крім того, відповідачем порушено право позивача на здійснення наданих останньому законних повноважень щодо застосовування заходів у вигляді анулювання ліцензії.

Розглянувши подане клопотання та вирішуючи питання про належність спору до юрисдикції адміністративних судів, суд зазначає наступне.

Положенням п. 8 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду. З урахуванням того, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ, Кодексом адміністративного судочинства України обмежено випадки звернення суб`єкта владних повноважень до суду з позовом та встановлено вичерпний перелік адміністративних позовів суб`єктів владних повноважень, з якими останні можуть звернутись до адміністративного суду.

Отже, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 18.09.2019 № 847 про зміни що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України позивач є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади. Так, до повноважень останнього віднесено, зокрема забезпечення нормативно-правового регулювання, а саме розроблення проектів нормативно-правових актів, видача нормативно-правових актів в межах повноважень, передбачених законом, у сфері екологічної безпеки, поводження з відходами, зокрема радіоактивними, небезпечними хімічними речовинами, пестицидами та агрохімікатами, оцінки впливу на довкілля, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи з питань: ліцензійних умов провадження господарської діяльності із здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами, виробництва особливо небезпечних хімічних речовин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Таким чином, можливість звернення суб`єкта владних повноважень до суду адміністративної юрисдикції має бути пов`язана з виконанням ним владних управлінських функцій у межах повноважень та за умови, що право на таке звернення прямо передбачено законом.

Так спеціальним Законом, що визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення ліцензування господарської діяльності, повноваження органів ліцензування та спеціального органу з питань ліцензування є Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 № 222-VIII (далі - Закон № 222-VIII).

Зокрема, абз. 2 ч.9 ст. 16 Закону № 222 встановлено, що рішення спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування набирає чинності з дня видання ним розпорядження про задоволення або відхилення апеляції чи про необхідність усунення порушень законодавства у сфері ліцензування.

Проаналізувавши положення Закону № 222, суд приходить до висновку, що Міністерство екології та природних ресурсів України не наділено правом на оскарження обов`язкових до виконання розпоряджень спеціально уповноваженого органу з питань ліцензування. В цьому випадку, орган ліцензування повинен діяти виключно на виконання повноважень, передбачених Законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 800/414/17, в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 826/7962/16 та в ухвалі Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 826/2115/17.

Як вбачається із матеріалів адміністративної справи, предметом спору в даній справі є визнання протиправним та скасування розпорядження Державної регуляторної служби України від 29.03.2019 №27 від 29.09.2019 "Про усунення порушень законодавства у сфері ліцензування".

Разом з тим, у межах спірних правовідносин позивачем не обґрунтовано наявності у нього передбаченого законом повноваження на звернення до суду з позовом у цій справі, як і взагалі факту порушення оскаржуваним розпорядженням індивідуально виражених прав чи інтересів позивача.

У той же час, у письмових запереченнях проти вказаного клопотання позивач посилався на те, що право на звернення до суду із вказаним позовом гарантується приписами ст. 124 Конституції України, в тому числі на звернення центральних органи виконавчої влади.

Проте, судом не приймаються до уваги вказані заперечення, з огляду на те, що оскаржуване розпорядження є актом індивідуальної дії, який породжує обов`язок Міністерства енергетики та захисту довкілля України усунути порушення законодавства у сфері ліцензування та не підлягає оскарженню цим суб`єктом владних повноважень.

При цьому, вирішуючи питання про застосування процесуальних наслідків звернення до суду суб`єкта влади, який не наділений повноваженнями на звернення з поданою ним позовною заявою, поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як таке, що стосується не лише спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а й спорів, що взагалі не підлягають судовому розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.03.2018 року у справі № 800/414/17.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст. 238, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Клопотання Державної регуляторної служби України про закриття провадження в адміністративній справі № 640/13715/19 задовольнити.

Закрити провадження у справі № 640/13715/19 за позовом Міністерства енергетики та захисту довкілля України до Державної регуляторної служби України про скасування Розпорядження №27 від 29.09.2019.

Ухвала набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції порядку та в строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.С. Мазур