Справа № 320/6567/19
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2020 року м. Київ №320/6567/19

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до норми частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 25.04.2019; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із 25.04.2019 провести перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії ОСОБА_1 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Позов мотивовано безпідставністю відмови відповідача у перерахунку та виплаті позивачу, як особі, яка приймала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, пенсії в розмірі, встановленому частиною третьою статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Ухвалою суду від 29.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнано. Зазначено, що не зважаючи на прийняття Конституційним Судом України рішення від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), згідно якого втратили чинність положення щодо застосування статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за обов`язкової умови участі особи у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження дійсної строкової служби, незмінною залишилась умова про наявність у особи статусу військовослужбовця. Втім, позивачем не надано Пенсійному фонду жодних доказів на підтвердження його належності до військовослужбовців під час участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивачем подано відповідь на відзив у якій зазначено, що позивача було призвано до участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС спеціальними зборами та залучено до заходів цивільної оборони. Відтак доводи Пенсійного фонду про відсутність правових підстав для віднесення позивача до категорії осіб, які мають право на перерахунок пенсії згідно статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є необґрунтованими.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 12.08.2019, позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Позивачу призначено довічно пенсію за віком, про що 08.08.2018 видано пенсійне посвідчення НОМЕР_4.

Експертним висновком від 11.05.2018 №11094, довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ №0029550 від 17.10.2018, довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0032479 підтверджується встановлення позивачу інвалідності 2 групи в зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до наказу управління механізації будівельних робіт від 18.09.1986 №119-К, довідки управління механізації будівельних робіт «Укренергобудмеханізація» від 23.09.1992 №549/09, довідок АТ «Укренергобудмеханізація» від 17.01.200 №2, №3, позивач працював в зоні відчуження в м. Чорнобиль у період з 18.08.1986 по 31.10.1986.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою від 28.10.2019 про перерахунок та виплату пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 06.11.2019 №1717/Б-01 позивачу повідомлено про розрахунок призначеної йому пенсії на підставі документів, які містяться в матеріалах пенсійної справи та відповідно до чинного законодавства.

Вважаючи неправомірною відмову відповідача у перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі по тексту - Закон №796-XII).

Відповідно до статті 10 Закону №796-XII, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 01.10.2017 №2148-VІІІ статтю 59 Закону №796-XII викладено у новій редакції згідно якої, особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Згідно пункту 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за відповідною формулою.

Попередньою редакцією частини третьої статті 59 Закону №796-XII передбачалось, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії по інвалідності або з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, залишилась вимога про проходження особою дійсної строкової служби. Частиною третьою статті 59 Закону №796-XII (в редакції Закону України від 01.10.2017 №2148-VІІІ) право на отримання п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати поширено не лише на осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, а й на осіб, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій та випробувань або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Водночас, вимоги щодо проходження такими особами дійсної строкової служби та отримання внаслідок зазначених обставин інвалідності залишились незмінними.

Суд окремо наголошує, що статтею 59 Закону №796-XII визначено призначення пенсій саме військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Конституційний Суд України в зазначеному рішенні прийшов до висновку, що військовослужбовці, які постраждали під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при виконанні військового обов`язку, мають різний рівень соціального забезпечення. Такий підхід законодавця до визначення рівня соціального забезпечення вказаних категорій осіб не відповідає принципу справедливості та є порушенням конституційного принципу рівності.

З урахуванням зазначеного рішення Конституційного Суду України, підставами для обчислення пенсії по інвалідності або з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, залишились: наявність в особи статусу інвалідності; отримання статусу особи з інвалідністю виключно внаслідок участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, або інших ядерних аварій та випробувань, або у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї; участь особи Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї та лише під час проходження військової служби.

Втім, позивачем не надано доказів проходження ним військової служби під час виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, про їх існування суду не повідомлено, клопотань про витребування не заявлено.

Частинами першою-другою статті 59 Закону №796-XII встановлено, що пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону. Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством України для осіб, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків) або відповідно до статті 54 цього Закону.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що ними врегульовано питання призначення пенсій військовослужбовцям, яка обчислюється з їх грошового забезпечення, а також питання призначення додаткових пенсій у зв`язку з втратою годувальника та внаслідок отримання інвалідності.

Отже, наведена норма не поширюється на позивача, який не проходив військову службу (наприклад, постанова Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №360/572/19 (85774506)).

Оскільки на момент участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив військову службу, суд дійшов висновку про невідповідність позивача критеріям, наявність яких обумовлює право особи на перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону №796-XII, позаяк участь позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відбувалася поза межами проходження військової служби, у зв`язку з чим положення частини третьої статті 59 Закону №796-XI та пункт 9-1 «Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на позивача не поширюються.

З огляду на проаналізоване правове регулювання спірних відносин та встановлені обставини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях позивачів - громадян, віднесених до 1 та 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що позивач є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, відповідно звільнений від сплати судового збору.

Оскільки, в задоволенні позову відмовлено і відповідачем не надано доказів понесення судових витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати присудженню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Ярославська, 40).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Колеснікова І.С.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 16 січня 2020 року.