Справа № 200/11544/19-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 р. Справа№200/11544/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Тернинко С.М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд.114, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 12.12.2018, № від 13.12.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані податкові-повідомлення-рішення прийняті на підставі акту документальної позапланової документальної невиїзної перевірки, якою встановлено порушення пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України. Зазначенні порушення були встановлені у зв`язку з не декларуванням позивачем в річній податковій декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік отриманого доходу у вигляді додаткового блага у розмірі 2200408,59 грн. на підставі рішення банківської установи про анулювання кредитної заборгованості (прощення), у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. На переконання позивача висновки зазначеної перевірки суперечать нормам чинного законодавства, оскільки відповідачем неправильно обраховано суму додаткового блага, що підлягає включенню до суми загального річного оподатковуваного доходу. Зокрема, як зазначає позивач, відповідач не взяв до уваги вимоги пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, внаслідок чого істотно завищив базу оподаткування та, відповідно, суми ПДФО та військового збору, що підлягають сплаті. Більше того, позивач вказує, що курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню. Саме тому, різниця між основною сумою боргу за кредитним зобов`язанням в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року не може бути розцінене як додаткове благо та не повинна бути включено до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу. З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Враховуючи наведене, позивач просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Через відділ документообігу та архівної роботи суду, відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. Так, у наданому відзиві, відповідач зазначив, що декларація про майновий стан та доходи за 2016 рік позивачем до контролюючого органу не подана, а суми анульованої кредитної заборгованості за 2016 рік у розмірі 2200408,59 грн., як отримане додаткове благо, не включено до загального річного оподатковуваного доходу за відповідний звітний період, чим порушено п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179, п.п.164.2.17(д) п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, та, в свою чергу, не сплачено податки з таких доходів. У зв`язку з цим були прийнятті спірні податкові повідомлення-рішення, відповідно до яких донараховано грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також штрафні (фінансові) санкції. Як зазначає відповідач, в процесі перевірки було з`ясовано, що АТ «УКРСИББАНК» відповідно до листа від 25.09.2018 №14-2-02/39113 було підтверджено інформацію про суму нарахованого та виплаченого доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом громадянину ОСОБА_1 . За наведених обставин відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті відповідно до вимог податкового законодавства та підстави для їх скасування відсутні, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Ухвалою суду від 01.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 15.10.2019 відкладено підготовче засідання на 12.11.2019 на 10:30 год.

У судовому засіданні 12.11.2019 протокольною ухвалою оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.11.2019 до 10:00 год.

Ухвалою суду від 28.11.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів. Клопотання представника відповідача про залучення у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову АТ "УКРСИББАНК" (, 04070, м.Київ, вул.Андріївська, буд.2/12) та витребування з АТ "УКРСИББАНК" завірені копії підтверджуючих документів (додаткових угод до кредитних договорів та/або повідомлено про анулювання (прощення) частини боргу), або інформацію про укладені правочини із зазначенням реквізитів правочину, загальної суми прощеного (анульованого) боргу (основної суми боргу, суми нарахованих штрафних санкцій, пені) - задоволено частково. Витребувано від АТ «УКРСИББАНК» (, 04070, м.Київ, вул.Андріївська, буд.2/12) довідку про розмір боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, за договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.09.2008, який був укладений між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 , з визначенням складових анульованого боргу (розміру кредиту, суми відсотків за користування кредитними коштами та суми штрафних санкцій); належним чином засвідчену копію повідомлення про анулювання (прощення) боргу за договором про надання споживчого кредиту з Правилами №0 від 23.09.2008, який був укладений між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 . У задоволенні іншої частини клопотання представника відповідача відмовлено. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.12.2019 до 10:45 год.

Ухвалою суду від 24.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судове засідання 14.01.2020 з`явився позивач та представник відповідача.

Позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Через відділ документообігу та архівної роботи суду представником позивача було надано заяву про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку із неможливістю прибуття у судове засідання, через зайнятість 14.01.2020 в Розівському районному суді Запорізької області.

У судовому засіданні 14.01.2019 протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні заяви представника позивача про відкладення розгляду справи за необґрунтованістю, оскільки кожного доказу на підтвердження викладених в заяві причин неявки представник позивача суду не надав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

23.09.2008 між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту з правилами за №0.

Згідно з умовами зазначеного договору банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 161000 доларів США. Пунктом 1.2.8 вказаного Договору передбачено, що термін повернення кредиту встановлені в графіку погашення кредиту, згідно з додатком №1 до договору. Кінцевий термін остаточного повного погашення кредитної заборгованості - 23.09.2015, при цьому згідно умов договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту.

Повідомленням про анулювання боргу №56-3-431/161 від 18.05.2016 АТ «УКРСИББАНК» було повідомлено позивача про прийняття рішення про анулювання кредитної заборгованості за кредитним договором №0 1) від 23.09.2008, а саме суми основного боргу (кредиту) у розмірі 87064,12 доларів США, що складає 2200408,59 грн. по курсу НБУ станом на 18.05.2016 та суми процентів у розмірі 36420,07 доларів США, що складає 920459,94 грн. по курсу НБУ станом на 18.05.2016. Зазначене повідомлення було отримано позивачем особисто 18.05.2016, про що свідчить відповідний запис на повідомленні про анулювання боргу.

Також судом встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.78.4, ст.79 Податкового кодексу України та наказу №1894 від 17.10.2018, посадовими особами ГУ ДФС у Донецькій області було проведено позапланову документальну невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт №1369/05-99-13-04/НОМЕР_2 від 29.11.2018, яким зафіксовано порушення позивачем:

- підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16, підпункту 49.18.4 пункту 49.18 статті 49, підпункту „в" пункту 176.1 статті 176, пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями: у результаті чого встановлено неподання до Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області податкової декларації про майновий стан і доходи за результатами звітного (податкового) 2016 року;

- пункту 36.1 статті 36, підпункту „д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, підпункту 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 395949,53 грн.;

- підпунктів 1.2, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, із змінами та доповненнями: у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 на суму 32995,79 грн.

Висновки акта перевірки ґрунтуються на тому, що у 2016 році позивач отримав дохід, зокрема, у вигляді додаткового блага в сумі 2200408,59 грн. від АТ «УКРСИББАНК», що підтверджується відомостями ЦБДДРФО ДФС України про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб за ознакою «126» - дохід у вигляді анульованої кредитної заборгованості, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов договору (контракту) припинення зобов`язань за кредитним договором від АТ «УКРСИББАНК». Разом з тим, як зазначено у акті перевірки, платником податків не надавалась декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік. У зв`язку з чим, на переконання податкового органу, має місце заниження загального річного оподатковуваного доходу в сумі 2199719,59 грн. З вказаних сум не сплачено до бюджету ПДФО та військовий збір.

На підставі вказаного акту перевірки, 13.12.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення за № року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДФО на загальну суму 494936,91 грн., з яких основне зобов`язання 395949,53 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 98987,38 грн., та податкове повідомлення-рішення №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 41244,74 грн., в тому числі 32995,79 грн. за основним платежем та 8248,95 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із спірними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно з пп.163.1.1, 163.1.2 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абз.абз.2,3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

З визначеннями, наведеними у пп.14.1.54, 14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За положенням абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, положення вказаної норми визначають сукупність умов, за наявності яких до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються основна сума боргу платника податку, прощеного (анульованого) кредитором.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Отже, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.120.1 ст.120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Відповідно до п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

У зв`язку з політичною та фінансовою кризою, яка сталася у 2014 році та спричинила девальвацію національної валюти в Україні, враховуючи скрутне становище, в якому опинилися позичальники - фізичні особи, які отримали споживчі кредити в іноземній валюті, з 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань".

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, встановлених у п.8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, є невіднесення до додаткового блага платника податку і невключення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу прощених (анульованих) кредитором сум курсової різниці та процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами. Курсова різниця обчислюється як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Курсова різниця обчислюється, серед іншого, як різниця між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначеною за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Отже, для правильного встановлення правової природи анульованого (прощеного) кредитором боргу (кредиту) позивача (як курсової різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, або додаткового блага, яке підлягає включенню до загального оподатковуваного доходу фізичної особи) необхідною умовою є дослідження судом характеру угоди між кредитором та позичальником щодо відповідної реструктуризації боргу та прощення його частини, зокрема, чи було змінено валюту зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню.

Таким чином, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, слід розглядати окремо.

За змістом наведених положень у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як вбачається зі змісту повідомлення про анулювання боргу №56-3-431/161 від 18.05.2016 на дату анулювання (прощення) кредитної заборгованості позивача основна заборгованість по кредиту становила 87064,12 доларів США та заборгованість по процентам за користування кредитом на суму 36420,07 доларів США.

У судовому засіданні позивач пояснив, що будь-яких додаткових угод до договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.09.2008 не укладав. Позивач додаткові угоди до зазначеного договору, в тому числі, про зміну валюти зобов`язання або реструктуризацію боргу до суду не надав.

Отже, в судовому засіданні судом встановлено, що валюта зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.09.2008 року не була переведена з доларів США у гривню.

Як вбачається з матеріалів справи, анульована (прощена) кредитором сума боргу у розмірі 87064,12 доларів США є основною сумою заборгованості за кредитом (тілом кредиту), а тому правильним є висновок відповідача, що вказана сума у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять будь - яких доказів зміни умов кредитного договору №0 від 23.09.2008 року щодо валюти зобов`язання, а відтак пункт 8 підрозділ 1 розділу XX Податкового кодексу України не може бути застосовано до спірних правовідносин.

При цьому, кредитором 18.05.2016 було вручено позивачу повідомлення про анулювання боргу №56-3-431/161 від 18.05.2016 (в порядку пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України), тобто дотримано умови, з якими положення підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, як платник податку, зобов`язаний подати контролюючому органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, в якій відобразити дохід у вигляді додаткового блага, отриманого від АТ «УКРСИББАНК» внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб.

Оскільки підтверджено обставини отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага, суд дійшов висновку щодо правомірності визначення позивачу грошового зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) та застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).

Оскільки судом встановлений факт невиконання позивачем свого обов`язку щодо відображення у податковій декларації за 2016 рік доходу у вигляді додаткового блага, отриманого від АТ "УКРСИББАНК" внаслідок анулювання (прощення) останнім заборгованості та відповідно сплатити податок на доходи фізичних осіб, суд вважає, що податкові повідомлення - рішення, які оскаржуються, винесені відповідачем в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством з питань оподаткування.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надані суду належні докази правомірності висновків про порушення позивачем норм чинного законодавства з питань оподаткування в розумінні зазначеної норми Закону.

Враховуючи наведене та те, що нормами чинного законодавства передбачений обов`язок позивача сплачувати податок на доходи фізичних осіб, під час розгляду справи встановлена правомірність висновків органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавств, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.139 КАС України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

Керуючись Конституцією України, Податковим кодексом України, ст. 2, ст.6, ст.90, ст.132, ст.139, ст.193, ст.242-244, ст.246, ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Донецькій області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, буд. 114, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 12.12.2018, № від 13.12.2018 - відмовити.

Рішення прийняте в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 14.01.2020.

Повний текст рішення виготовлено 15.01.2020.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Т.В.Загацька