Справа № 160/12228/19
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Златіна Станіслава Вікторовича
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Голового управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов`язати вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії та рішення Дніпропетровського ОТЦКтаСП щодо відмови позивачу оформити довідку про склад грошового забезпечення (станом на 01.03.2018 у відповідності з постановою КМУ №704 від 30.08.2017) для обчислення пенсії, з урахуванням раніше сплачуваних до перерахунку пенсій (до 01.03.2018) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за виконання особливо важливих завдань (50%), надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), премія (33,3%), надбавка за класну кваліфікацію, в/сл. 1 клас (5%), які повинні бути враховані ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для проведення перерахунку моєї пенсі;
- зобов`язати Дніпропетровський ОТЦКтаСП надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення для нарахування позивачу пенсії із зазначенням відомостей про розміри додаткових видів грошового забезпечення: надбавки за виконання особливо важливих завдань (50%), надбавки за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (10%), премії (33,3%), надбавки за класну кваліфікацію, в/сл. 1 клас (5%);
- визнати неправомірними дії та рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо:
- відмови від проведення перерахунку моєї пенсії у її основному розмірі 80% від суми грошового забезпечення;
- зменшення основного розміру моєї пенсії, за рахунок здійснення нарахуваннята виплати пенсії у розмірі 50% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з перерахованої пенсії за січень 2018 року;
- відмови від компенсування мені щомісячних недоплат до пенсії, у її основному розмірі -80% від суми грошового забезпечення, починаючи з перерахованої пенсії за січень 2018 року, з урахуванням 100% сум підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, з 01.01.2018.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплачувати мені пенсію у її основному розмірі - 80% від суми грошового забезпечення, з урахуванням 100% сум підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018,3 01.01.2018.
Ухвалою суду від 04.12.2019 року позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виділено в окреме провадження.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером, пенсія якого призначена відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Позивач також зазначає, що йому призначена пенсія за нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" у розмірі 80% грошового забезпечення. Однак, здійснюючи перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103, відповідач розмір його пенсії зменшив з 80% на 70% від грошового забезпечення. На думку позивача, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а має застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, який встановлено на момент призначення пенсії.
Крім того, позивач зазначав, що відповідач, керуючись приписами постанови Кабінету Міністрів від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", неправомірно виплачує підвищення до пенсії позивача не у повному розмірі, а саме: за 2018 рік у розмірі 50%, замість 100%, та за 2019 ріку розмірі 75% замість 100%, оскільки чинним законодавством, зокрема Законом №2262-ХІІ, передбачено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, зокрема, і припинення виплати пенсії, може бути здійснена лише шляхом внесення змін до законів, а не шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів, які по іншому, ніж в законі, визначають такі умови і норми, та яким у даному випадку безпідставно керувався відповідач.
04.12.2019 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
27.12.2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву разом з пенсійною справою, в якому просив відмовити в задоволенні позову та зазначив, що перерахунок пенсії проведено за діючою на час перерахунку редакцією ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якою максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Відповідач не наділений повноваженнями визначати розмір грошового забезпечення позивача та змінювати його на власний розсуд. Органи Пенсійного фонду України здійснюють нарахування пенсії на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення і розмірі пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках. Вимоги позивача стосовно компенсації щомісячних недоплат є передчасними, оскільки пенсія позивачу ще не перераховувалась та не нараховувався її новий розмір, з урахуванням такого перерахунку. Визнання нечинним пунктів 1 та 2 Постанови № 103 рішеннями судів не може мати наслідком визнання протиправним дій відповідача щодо перерахунку пенсії та виплати перерахованих з 01.01.2018 року коштів, які були вчинені відповідачем до визнання нечинною Постанови № 103. Виплата позивачу 100% підвищення до пенсії можлива лише з 05.03.2019 року, тобто з моменту набрання законної сили рішеннями судів.
Дослідивши всі письмові докази, які містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.11.2002 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та одержує пенсію за вислугу років, яка призначена йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.
Так, позивачеві призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ, виходячи з вислуги років - 30 років у розмірі 80% грошового забезпечення.
У квітні 2018 року у зв`язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців, на підставі Постанови КМУ №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і навчального складу та деяких інших осіб (далі по тексту Постанови КМУ №704) та Постанови КМУ №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб (далі по тексту Постанови КМУ №103) Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснило перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2018 року, основний розмір якої зменшено з 80% до 70% від суми грошового забезпечення.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зазначає, що на підставі довідки, яка надана Дніпропетровським обласним військовим комісаріатом, проведено перерахунок пенсії з наступних видів грошового забезпечення: посадовий оклад 4930,00 грн., окладу за військовим званням -1410,00 грн., 50% надбавки за вислугу років - 3170,00 грн. Всього грошове забезпечення становить 9510,00 грн.
Розмір пенсійної виплати 70% став складати 6657,00 грн.
Розмір підвищення пенсії складає 6657,00 грн. 2881,12 грн. = 3775,88 грн.
З 01.01.2018 року відповідно до пункту 2 Постанови №103 підвищення виплачувалося в розмірі 50%, а саме: 3775,88 грн. *50% = 1887,94 грн.
Загальний розмір пенсійної виплати з 01.01.2018 року склав: 2881,12 грн. +1887,94 грн. = 4769,06 грн.
З 01.01.2019 року відповідно до пункту 2 Постанови №103 підвищення виплачується в розмірі 75 та загальний розмір пенсійної виплати складає 5713,03.
Дізнавшись про проведений перерахунок та порядок виплати підвищення до пенсії, 15.10.2019р., ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив витребувати від Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про розмір грошового забезпечення, з усіма додатковими видами (надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці) які повинні бути враховані при перерахунку пенсії.
На вказану заяву позивача відповідач листом від 30.10.2019 року за вих.№7669/П-09 повідомив ОСОБА_1 , що перерахунок його пенсії проведено відповідно до вимог статті 13 Закону №2262-ХІІ, в редакції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року №1166-VII, згідно з якою стаття 13 Закону №2262-ХІІ визначає, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Тому перерахунок пенсії здійснено за чинною на час перерахунку пенсії редакцією Закону №2262-ХІІ, тобто у розмірі 70% грошового забезпечення. Розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсії, вказаний у довідці, яка надійшла від Дніпропетровського обласного військового комісаріату. З урахуванням цього, на думку відповідача, немає підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача, виходячи з 80% грошового забезпечення, а пенсія позивачеві виплачується згідно з вимогами чинного законодавства. Також у вказаному листі відповідач зазначав, що виплата позивачеві підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.01.2018р., здійснювалася відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50%; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Пункти 1 та 2 вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 скасовані рішенням суду у справі №826/3858/18. При цьому повідомлення Мінсоцполітики про підстави для перерахунку пенсій до Пенсійного фонду України не надходило, тому підстави для його проведення відсутні. Також цим листом відповідач повідомив позивача, що у разі незгоди з даною відповіддю він має право оскаржити її в органи вищого рівня або у судовому порядку.
Вважаючи такі дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними, ОСОБА_1 , звернувся до суду з цією позовною заявою.
Наведені обставини свідчать, що відповідачем при проведенні даного перерахунку було зменшено основний розмір пенсії позивача з 80% на 70% грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною третьою статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-XII), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. Уразі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Так, відповідно до пункту а частини 1статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт а статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"(в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії), максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення.
Пунктом 8 розділу II Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи"(далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 1 жовтня 2011 року, та пунктом 23 розділу II Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні"(далі - Закон №1166-VІІ), який набрав чинності з 1 травня 2014 року, до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80" та цифри "80" замінено цифрами "70" відповідно.
Таким чином, Законами № 3668-VІ та № 1166-VIІ, були внесені зміни до ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ, яким змінено відсоток грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії.
При цьому слід звернути увагу, що ні положеннями Закону України № 1166-VІІ, ні положеннями Закону № 2262-ХІІ не передбачено проведення після 01.04.2014 року перерахунку раніше призначених пенсій, виходячи з нового (зменшеного) відсотку відповідних сум грошового забезпечення.
Суд зазначає, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення. Норми, які визначають механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям, встановлені ст. 63 Закону № 2262-ХІІ.
Тому, при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Частиною 1 статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зміна максимального розміру пенсії, що відбулася у ч. 2 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку з 01.01.2018 року.
Внесені Законами №3668-VIта №1166-VIІ зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися лише виключно при призначенні нових пенсій.
Враховуючи вищенаведене суд зазначає, що при перерахунку пенсії відповідач повинен був застосувати норми частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції, що діяла на час призначення позивачу пенсії.
Частиною 3 статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"встановлено, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Однак Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" також не передбачено зменшення встановленого на момент призначення пенсії відсотку основного розміру пенсії у разі проведення її перерахунку.
Отже, суд зазначає, що оскільки перерахунок пенсії позивачу пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної йому пенсії, при визначенні відсоткового розміру пенсії не може поширюватися законодавство, яке прийняте після призначення вказаної пенсії, крім випадків покращення становища позивача.
Також суд приходить до висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону №2262-ХІІна підставі Постанови КМУ №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Слід також зазначити, що згідно ст. 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (Рішення № 5-рп/2002).
Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.
Також, у Рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 Конституційний Суд зазначив, що утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.
Отже, виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій військовослужбовців та прирівняних до них осіб, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.
З зазначених норм випливає, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
При вказаних обставинах, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо зміни позивачу максимального розміру пенсії з 80% до 70% від відповідних сум грошового забезпечення.
Відносно позовних вимог в частині щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з 01 січня 2018 року, а також щодо зобов`язання відповідача перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 80% грошового забезпечення з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01 березня 2018 року з 01 січня 2018 року, суд зазначає про таке.
Відповідно до п. 2 Постанови № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.
Таким чином, збільшення грошового забезпечення військовослужбовців, є безумовною підставою для перерахунку пенсії позивача, як колишнього військовослужбовця на підставі Постанови №704.
Отже, в силу приписів ст. 63 Закону України № 2262, п. 4 Порядку № 45, позивач отримав право на перерахунок пенсії у січні 2018 року.
При цьому Кабінет Міністрів України уповноважений визначати порядок проведення такого перерахунку, що й було реалізовано ним шляхом прийняття Порядку № 45.
Як видно зі змісту п.п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, вказаними пунктами постанови Кабінет Міністрів України фактично зменшувався розмір доплат до пенсій, за результатами перерахунку, у 2018 та 2019 роках, встановлюється особливий порядок виплати пенсії.
Суд критично оцінює посилання відповідача на вимоги статті 63 Закону № 2262- ХІІ та постанови Кабінету Міністрів України № 103 в частині наявності у відповідача права здійснювати розстрочку виплати перерахованої пенсії з наступних підстав.
Згідно із частиною третьою статті 52 Закону № 2262- ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.
Згідно із частиною другою статті 55 Закону № 2262-ХІІ нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Таким чином, законодавець розмежував наступні поняття «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії» та «порядок перерахунку пенсії».
Системний аналіз статей 51, 52, 55, 63 Закону № 2262-ХІІ свідчить, що наявність у Кабінету Міністрів України права встановлювати «порядок перерахунку пенсії» не є тотожним праву встановлювати «строки перерахунку пенсії», «строки виплати пенсії».
У відповідності до частин 1-3 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Враховуючи те, що п.п. 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, якими встановлено «строки виплати пенсії», не відповідають вимогам Закону № 2262-ХІІ, оскільки Кабінет Міністрів України має лише право встановлювати «порядок перерахунку пенсії», а не «строки виплати пенсії», то суд застосовує вимоги Закону № 2262-ХІІ, а не вказаної вище постанови Кабінету Міністрів України до спірних правовідносин.
Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність постанови Кабінету Міністрів України про встановлення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1,2 Постанови № 103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.
Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань як підставу відмови у виплаті пенсії позивачу у повному обсязі, оскільки гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.
Відмова пенсійного органу у проведенні позивачу виплати пенсії в перерахованому розмірі порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном. Оскільки чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення Європейського суду у справі «Кечко проти України» від 08 листопада 2005 року).
Зазначена позиція також підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.
Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10).
Судом встановлено, що відповідачем, на момент розгляду справи судом, було проведено, з 01.01.2018, перерахунок розміру пенсії позивача та встановлено виплату лише 50% суми підвищеної пенсії в період з 01.01.2018 по 31.12.2018, а з 01.01.2019 - 75% суми підвищеної пенсії. Вказаний розмір виплати перерахованої суми пенсії було встановлено на підставі п.1 та п. 2 Постанови №103, які не застосовуються судом до спірних правовідносин.
Зазначені обставини свідчать про необхідність відновлення права позивача на отримання у повному об`ємі (100 %) належних йому сум пенсійних виплат за період з 01 січня 2018 року, які повинні були розраховані та виплачені відповідно до чинних у зазначений період нормативно-правових актів.
З огляду на зазначене, суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії з 01.01.2018 підпадає під дію ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Захист прав власності» і що відповідні суми доплати до пенсії за результатом проведення перерахунку слід вважати «майном» у значенні цього положення, отже, невиплата вказаних сум є втручанням у право позивача на мирне володіння майном.
На підставі викладеного дії відповідача щодо зменшення розміру виплати нарахованої позивачу пенсії починаючи з 01.01.2018 року є протиправними, а відповідач зобов`язаний провести перерахунок пенсії (з урахуванням раніше виплачених сум) позивачу з урахуванням повної суми підвищення (100%) з 01.01.2018 року.
Позивач також просить суд зобов`язати нарахувати компенсацію втрати частини доходів.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно зі ст. 1, 2 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
З матеріалів справи вбачається, що 01.04.2018 року відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 у розмірі 70% починаючи з 01.01.2018 року. При цьому, спір щодо своєчасності виплати (порушення термінів виплати) перерахованої пенсії відсутній.
Матеріалами справи не підтверджено порушення відповідачем терміну сплати позивачу пенсійних виплат.
Крім цього, враховуючи що перерахунок пенсії позивача відповідно до Постанови №103 у розмірі 80% ще не здійснено та не визначена пенсійним органом сума недоплаченої пенсії, вимога щодо виплати недоплаченої суми є передчасною.
У зв`язку з цим, у задоволенні позовної вимоги про виплату недоплаченої пенсії з урахуванням компенсації втрачених доходів необхідно відмовити.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 3 статті 139 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З огляду на положення вказаної статті та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 768,40 грн. підлягають відшкодуванню на користь останнього пропорційно до розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області коштів у сумі 384,20грн.
Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови від проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у її основному розмірі - 80% від суми грошового забезпечення.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 , за рахунок здійснення нарахування та виплати мені пенсії у розмірі 50% суми підвищення, визначеного станом на 01.03.2018, починаючи з перерахованої пенсії за січень 2018 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 80% сум грошового забезпечення з урахуванням 100% сум підвищення пенсії, визначеного на 01.03.2018 року, з 01.01.2018 року з урахуванням виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 384,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Рішення не набрало законної сили станом на 15.01.2020 року

Помічник судді Лісна А.М.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.