Справа № 480/1759/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2020-01-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Л.М. Опімах
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 р. Справа № 480/1759/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2019, по справі № 480/1759/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Роменської міської ради щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2018 року; зобов`язати Управління соціального захисту населення Роменської міської ради призначити субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з 01.10.2018 року.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначила, що перебуває на пенсії, її син є інвалідом з дитинства 3 групи і перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Роменської міської ради та отримує державну соціальну допомогу, є віруючими громадянами та через свої релігійні переконання відмовилися від отримання ідентифікаційного номеру, про що мають відповідні відмітки в паспортах громадянина України. При зверненні до відповідача із заявою про призначення субсидії надано необхідні документи, передбачені Положенням № 848, однак відповідачам прийнято протиправне рішення про відмову у призначенні субсидії з підстав, що не відповідають чинному законодавству.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідив докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, 30.11.2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Роменської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії з 01.10.2018 року, надавши декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії.

12.12.2018 року Управлінням соціального захисту населення Роменської міської ради направлено позивачу повідомлення, у якому зазначено, що субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг не призначено з підстави ненадання необхідних/додаткових документів.

Не погодившись із такою відмовою позивач звернулась до суду із позовом із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із правомірності оскаржуваного рішення Управління соціального захисту населення Роменської міської ради, оскільки позивачем при зверненні із заявою про призначення субсидії не надано згоду на обробку персональних даних та з огляду на відсутність даних щодо позивача у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року № 2017-III визначено, що з метою реалізації соціальних прав та державних соціальних гарантій громадян, встановлених Конституцією України, забезпечення потреб людини в матеріальних благах і послугах, держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів, а також надає певній категорії громадян пільги і субсидії, зокрема, у сфері житлово-комунального обслуговування.

З метою спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.1995 р. № 848 затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 р. № 329 за зазначеного Положення про порядок внесені зміни, зокрема змінено умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій.

Відповідно до п. 1 Положення (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою громадянам - мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 13 Положення для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання):

- заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - заява);

- декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

- довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДФС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру;

- копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності);

- договір найму (оренди) житла (у разі наявності).

У той же час, зазначеним п. 13 визначені умови, за яких заява і декларація вважаються не поданими, зокрема, у разі, коли відсутня згода на обробку персональних даних про членів домогосподарства та членів сім`ї осіб із складу домогосподарства, доходи яких враховуються під час призначення субсидії, даних про доходи та майно.

Судовим розглядом встановлено, що подаючи заяву про призначення житлової субсидії від 30.11.2018 року ОСОБА_1 власноруч зазначила, що вона та особи, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, забороняють обробку персональних даних про сім`ю, майно, необхідних для призначення житлової субсидії, та оприлюднення відомостей щодо її призначення.

Так, позивачем зазначено, що вона та її син є віруючими громадянами та через свої релігійні переконання відмовились від отримання ідентифікаційного номеру, про що мають відповідні відмітки в паспортах громадянина України.

Із матеріалів справи встановлено, що у паспорті позивача така відмітка проставлена 31.08.2004 року відповідно до Порядку унесення відмітки до паспорта громадянина України щодо ідентифікаційного номера фізичної особи-платника податків та інших обов`язкових платежів, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України від 19.10.2004 року № 602/1226, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України.

Так, відповідно до п.п. 63.1, 63.2 статті 63 Податкового кодексу України, облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Взяттю на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Пунктами 63.3, 63.5 статті 63 Податкового кодексу України визначено, що з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцем проживання особи (основне місце обліку).

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 63.6 статті 63 Податкового кодексу України облік платників податків у контролюючих органах ведеться за податковими номерами.

Облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, ім`ям, по батькові і серією та номером діючого паспорта. У паспортах зазначених осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта.

Із наведених норм встановлено, що положеннями законодавством передбачено право осіб-платників податків відмовитись від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків з релігійних переконань та запроваджено альтернативну форму обліку таких платників податків.

Облік фізичних осіб-платників податків, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

З метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків розроблено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затверджене наказом Міністерства фінансів України 29.09.2017 року № 822.

Так, відповідно до п.п. 1, 7 розділу VIII Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, зобов`язана особисто подати до відповідного контролюючого органу Повідомлення за формою № 1П , яке є водночас заявою для обліку в окремому реєстрі Державного реєстру, та пред`явити паспорт або документ, на підставі якого оформлюється паспорт вперше.

Після отримання підтвердження щодо можливості внесення відмітки за зверненням фізичної особи, яка подала Повідомлення, відповідний контролюючий орган вносить до паспорта у формі книжечки відмітку про право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта.

Таким чином, особа, яка відмовилася від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, має повідомити про це відповідний контролюючий орган для обліку її в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

У ході судового розгляду встановлено та не заперечувалась позивачем відповідно за змісту позовної заяви та апеляційної скарги, що остання як особа, яка через свої релігійні переконання відмовилась від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, не здійснювала повідомлення про це відповідного контролюючого органу, та в окремому реєстрі Державного реєстру відсутні дані щодо, що позбавляє можливості ідентифікації за прізвищем, ім`ям, по батькові та серією і номером паспорта без використання реєстраційного номера облікової картки.

Відповідно до абз. 3, 20, 21 п. 14 Положення для призначення житлових субсидій на запит структурних підрозділів з питань соціального захисту населення у п`ятиденний строк з дня його отримання подаються відомості, зокрема, про доходи осіб з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків.

Якщо інформацію, необхідну для призначення житлової субсидії, отримати неможливо внаслідок помилки, виявленої під час обміну інформацією із суб`єктами надання інформації, визначеними в абзацах другому, третьому, восьмому-дванадцятому цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє громадянину про необхідність виправлення помилки і проводить розрахунок житлової субсидії протягом 10 днів після подання ним оновлених даних та отримання необхідної інформації.

У разі коли протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки громадянин не вчинить дій щодо її виправлення, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення відмовляє у призначенні житлової субсидії.

Так, листом від 02.01.2019 року Управління соціального захисту населення Роменської міської ради повідомило позивача про виявлені помилки в персональних даних, через які неможливо здійснити розрахунок житлової субсидії, та запропоновано звернутись до відповідача з метою усунення перешкод, що виникли.

Позивачем не вчинено дій, направлених на усунення зазначених перешкод.

Отже, оскільки позивач не надала згоди на обробку персональних даних про сім`ю, майно, необхідних для призначення житлової субсидії, та оприлюднення відомостей щодо її призначення, а також протягом 30 календарних днів після отримання повідомлення про необхідність виправлення помилки, виявленої під час обміну інформацією із суб`єктами надання інформації, не вчинила дій щодо її виправлення, з огляду на відсутність даних щодо позивача у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків фізична особа, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно правомірності прийнятого відповідачем рішення про відмову у призначенні субсидії.

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності у паспорті відмітки та попереднього отримання субсидії за таких умов, колегією суддів не приймаються, оскільки на теперішній час порядок податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків змінений.

Щодо посилань позивача на порушення діями Управління соціального захисту населення Роменської міської ради положень Конституції України, діючих міжнародних договорів, зокрема Загальної Декларації з прав людини, колегія суддів зазначає, що зміна діючого порядку податкового обліку осіб, які через свої релігійні переконання не бажають користуватися ідентифікаційним номером, не зменшує обсягу прав зазначених осіб, та не є порушенням, зокрема й ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі висновки узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, висловлену у Рішенні від 3 грудня 2009 року №40010/04 у справі «Тамара Скугар та інші проти Росії», яка стосувалась відмови віруючих православної церкви від ідентифікації у податкових правовідносинах за номером. Суд зазначив, що захищаючи особисту сферу, стаття 9 Конвенції не завжди гарантує право поводити себе у публічній сфері життя так, як того вимагають релігійні погляди. Держава, розробляючи та застосовуючи власні внутрішні процедури, не може залежати від точки зору окремих громадян, яка базується на їх релігійних віруваннях. Суд дійшов висновку, що спосіб організації державної податкової бази даних з використанням індивідуальних номерів платників податків не є втручанням держави у реалізацію права заявниці на свободу релігії, гарантованого статтею 9 Конвенції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 по справі № 480/1759/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов