Справа № 440/4007/19
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4007/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/4077/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" до Управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" (надалі - позивач, ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007") звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Полтавській області (надалі - відповідач) , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.05.2019 №ПЛ3858/168/АВ/П/МГ-ФС.

Мотивуючи позовні вимоги позивач стверджує, що грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку не належить до мінімальних державних гарантій в оплаті праці. У зв`язку з цим позивач вважає, що висновок відповідача про порушення Товариством абз. 4 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України не відповідає фактичним обставинам справи.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 позовну заяву залишено без руху через невідповідність її вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Після усунення недоліків ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов від 28.11.2019 відповідач обстоює позицію, відповідно до якої грошова компенсація за невикористані дні щорічної відпустки є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, у зв`язку з чим на підприємство за порушення ст. 83 КЗпП України в частині виплати компенсації не за всі дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 41 730,00 грн на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України (а.с. 41-42).

Згідно з відповіддю на відзив від 02.12.2019, на переконання позивача відповідач не навів достатньої аргументації щодо правомірності прийнятої ним постанови, не спростував позицію позивача, викладену ним в позовній заяві (а.с. 75-77).

Суд розглядає дану справу за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку спрощеного позовного провадження, в межах строку, встановленого статтею 258 цього ж Кодексу.

Повний текст судового рішення складено у перший робочий день після виходу з відпустки судді головуючого у даній справі.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи суд встановив, що ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку 07.02.2007 за №1 006245 (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) (а.с. 25-30).

До Управління Держпраці у Полтавській області надійшло звернення фізичної особи - колишнього працівника ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" ОСОБА_1 про можливі порушення законодавства про працю з боку Товариства (а.с. 45).

У зв`язку з цим наказом Управління від 25.03.2019 №71П "Про проведення заходів державного контролю" прийнято рішення щодо проведення заходу державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю у діяльності ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" (а.с. 44).

На підставі даного наказу видано направлення на проведення заходу державного контролю від 25.03.2019 № 614 (а.с. 46), яке під підпис вручено представнику Товариства.

Згідно з актом про неможливість проведення інспекційного відвідування №ПЛ3858/168/НП від 01.04.2019 інспектором праці Черкаською А.М. о 16 год. 30 хв. 01.04.2019 здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007". Інспекційне відвідування неможливо провести у зв`язку із ненаданням для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених копій.

01.04.2019 була складена вимога про надання документів №ПЛ3858/168/НД (а.с. 49), згідно з якою ТОВ "М`ясна ярмарка "Добриня-2007" зобов`язано у строк до 09 год. 00 хв. 08.04.2019 надати документи необхідні для проведення інспекційного відвідування згідно з переліком, у зв`язку з чим строк проведення інспекційного відвідування було зупинено до 08.04.2019.

В ході проведеного інспекційного відвідування виявлено порушення, які зазначені в акті інспекційного відвідування від 08.04.2019 № ПЛ3858/168/АВ (а.с. 59-64).

Перевіркою, крім іншого, встановлено факт порушення позивачем вимог законодавства, що регулює виплату громадянам грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, а саме ч. 1 ст. 83 КЗпП України.

Вказане порушення, за текстом акту перевірки, полягає в наступному: "Пунктом 1 наказу №1-к від 24.01.2018 заступника директора Ніколаєнка А.В. звільнено із займаної посади з 24.01.2018. Пунктом 2 вищезазначеного наказу передбачено виплату ОСОБА_1 компенсацію за 59 календарних днів невикористаної відпустки. Відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави у справі №552/3374/18 від 19.09.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді заступника директора з 25.01.2018. В ході проведення інспекційного відвідування адміністрацією Товариства надано заяву гр. ОСОБА_1 від 14.01.2019 наступного змісту "Прошу надати мені щорічну відпустку за відпрацьований період з 03.03.2008 по 02.03.2018 тривалістю 216 к.д. з 18.01.2019". Наказом №3-к від 15.01.2019 ОСОБА_1 надано щорічну основну відпустку тривалістю 24 к.д. з 18.01.2019 за період роботи з 24.01.2018 по 24.01.2019. Згідно наказу №04-к від 04.04.2019 заступника директора ОСОБА_2 А.В. звільнено з роботи з 04.04.2019. Як свідчить розрахунковий листок ОСОБА_1 за квітень 2019 року при звільненні йому нараховано компенсацію за 119 к.д. невикористаної відпустки. Викладене вище дає підстави вважати, що при звільненні ОСОБА_1 з 24.01.2018 було виплачено компенсацію не за всі дні невикористаної відпустки".

За результатами перевірки інспектором праці Управління Держпраці у Полтавській області винесено припис №ПЛ3858/168/АВ від 09.04.2019 (а.с. 68-69), яким, зокрема, директора ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" зобов`язано забезпечити дотримання вимог ст. 83 КЗпП України щодо обов`язковості нарахування та виплати грошової компенсації за всі дні невикористаної щорічної відпустки.

У зв`язку з відмовою від підпису два примірники акту перевірки та припису направлено об`єкту відвідування для підпису рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення (а.с. 70).

Позивач надав заперечення щодо акту перевірки №ПЛ3858/168/АВ (а.с. 65), за наслідками розгляду яких 07.05.2019 за №02-12/3065 надано відповідь, за змістом якої відповідно до п. 21 Порядку №295 зауваження ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" додані до акту інспекційного відвідування, які є його невід`ємною частиною (а.с. 67).

На підставі акту перевірки за наслідками розгляду справи, за порушення ст. 83 КЗпП України в частині виплати компенсації не за всі дні невикористаної відпустки ОСОБА_1 на підставі абзацу 4 частини другої статті 265 КЗпП України на ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" накладено штраф в розмірі 41 730,00 грн за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці (а.с. 71).

Не погоджуючись із постановою від 02.05.2019 №ПЛ3858/168/АВ/П/МГ-ФС, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В обґрунтування своєї незгоди зі спірною постановою позивач зазначив, що суми грошової компенсації за дні невикористаних відпусток не є мінімальними державними гарантіями в оплаті праці. Тож відповідач за ненарахування та невиплату цієї компенсації неправомірно притягнув юридичну особу до відповідальності за порушення ч. 1 ст. 83 КЗпП України.

Представник відповідача у відзиві на позов вказував на хибність думки позивача про невіднесення компенсації за дні невикористаної щорічної відпустки до мінімальних державних гарантій в оплаті праці, оскільки законодавець до поняття мінімальних державних гарантій в оплаті праці чітко відніс оплату щорічних відпусток.

Надаючи оцінку поясненням сторін на предмет відповідності їх тверджень вимогам чинного трудового законодавства, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 74 КЗпП України передбачено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Частиною першою статті 75 КЗпП України передбачено, що щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

В силу частини першої ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як свідчить зміст позовної заяви позивач не заперечує факту невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні ОСОБА_1 , проте вважає незаконним застосування штрафу на підставі абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, оскільки, як на його думку, вказана компенсація не охоплюється поняттям мінімальні державні гарантії в оплаті праці.

Відповідно ж до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Суд визнає правомірною позицію позивача з урахуванням наступного.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання (далі - підприємства), а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці і спрямований на забезпечення відтворювальної і стимулюючої функцій заробітної плати визначається Законом України "Про оплату праці".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оплату праці" структура заробітної плати наступна.

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників, молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов`язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв`язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.

Норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.

Крім того, за приписами ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", основні державні соціальні гарантії встановлюються законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат.

Таким чином, державне регулювання оплати праці, що визначено законодавством, полягає, зокрема, у встановленні розміру мінімальної заробітної плати та інших зазначених у законодавстві норм і гарантій оплати праці.

Тож у даному випадку слід встановити, чи було дотримався позивач норм законодавства, що встановлює мінімальні державні гарантії.

Так, питання оплати праці врегульовані главою VII КЗпП України, у той час як гарантії та компенсації встановлені главою VIIІ КЗпП України.

При цьому, суд зазначає, що глава VIIІ КЗпП України, визначаючи гарантії та компенсації, не містить положень щодо виплати грошової компенсації за всі не використані дні щорічної відпустки при звільненні працівника, яка передбачена ч. 1 ст. 83 КЗпП України, так само як і ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оплату праці", що містить перелік норм оплати праці.

У свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України "Про відпустки", державні гарантії та відносини, пов`язані з відпусткою, регулюються Конституцією України, цим Законом, Кодексом законів про працю України, іншими законами та нормативно-правовими актами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України "Про відпустки", право на відпустки забезпечується: гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Аналіз наведених норм дає підстави зробити висновок про те, що відповідач помилково ототожнює державні гарантії, пов`язані з відпусткою та мінімальні державні гарантії в оплаті праці.

Грошова компенсація за невикористані щорічні відпустки не належить до мінімальних державних гарантій, не є нормою чи гарантією в оплаті праці, що передбачена ч. 1 ст. 12 Закону України "Про оплату праці" та КЗпП України, внаслідок чого висновок відповідача щодо порушення позивачем ст. 265 КЗпП України не відповідає фактичним обставинам.

Враховуючи викладене, суд зазначає про відсутність підстав для накладення на ТОВ "М`ясна Ярмарка "Добриня-2007" штрафу передбаченого абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України з огляду на те, що допущене позивачем порушення ч. 1 ст. 83 КЗпП України не підпадає під визначення мінімальних державних гарантій в оплаті праці.

Таким чином, Управлінням Держпраці у Полтавській області не доведено факту вчинення позивачем порушення трудового законодавства, відповідальність за яке передбачена абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з чим оскаржувана постанова від 02.05.2019 №ПЛ3858/168/АВ/П/МГ-ФС є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позовні вимоги суд визнає обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справ.

Тож сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна ярмарка "Добриня-2007" (вул. Соборності, буд. 54, офіс. 405, м. Полтава, 36029, ) до Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Полтавській області від 02.05.2019 №ПЛ3858/168/АВ/П/МГ-ФС про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "М`ясна ярмарка "Добриня-2007" штрафу в розмірі 41 730,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "М`ясна ярмарка "Добриня-2007" (вул. Соборності, буд. 54, офіс. 405, м. Полтава, 36029, ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Полтавській області (вул. Пушкіна, 119, м. Полтава, 36014, ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Б. Супрун