Справа № 826/13126/15
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Київ № 826/13126/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомКредитної спілки "Київський кредитний альянс" (02002, м.Київ, вулиця Марини Раскової, 21)
до проДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м.Києві (02094, м.КИїв, бульвар Верховної Ради, 24-Б) визнання протиправним та скасування рішення, обов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулася Кредитна спілка «Київський кредитний альянс» (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить: визнати недійсним у повному обсязі рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 28 травня 2015 року №85 (вих. №12445/26-53-15-02-08 від 03 червня 2015 року) про виключення з Реєстру неприбуткових організацій та установ Кредитної спілки «Київський кредитний альянс».

Мотивуючи заявлені позовні вимоги представник позивача зазначив, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем з перевищенням повноважень, визначених Податковим кодексом України, оскільки ведення Реєстру неприбуткових організацій, установ, в т.ч. і включення до реєстру та прийняття рішення про виключення з реєстру віднесено до виключної компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику виключно в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Також, на думку представника позивача, оскаржуване рішення не відповідає за змістом і формою вимогам наказу Міністерства фінансів України №37, а стаття 133 Податкового кодексу України не містить підстав для виключення кредитної спілки із Реєстру неприбуткових організацій, установ, оскільки предметом регулювання даної норми є визнання платників податку на прибуток.

При цьому, жодних заяв про виключення Кредитної спілки «Київський кредитний альянс» з Реєстру неприбуткових організацій, установ не подавалось.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено з підстав того, що рішення про виключення з Реєстру неприбуткових організацій та установ кредитної спілки «Київський кредитний альянс» є таким, що винесено в межах повноважень контролюючого органу, відповідно до чинного на час його винесення законодавства.

Окрім того, аналізуючи приписи підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України кредитна спілка «Київський кредитний альянс» не може бути включена до Реєстру неприбуткових організацій та установ, оскільки не підпадає до жодних з наведених частин 1 та 2 (підпункту 133.1.1 пункту 133.1) статті 133 Податкового кодексу України визначень суб`єкта господарювання, а тому відповідачем правомірно прийнято рішення від 28 травня 2015 року №85 (вихідний від 03.06.2015 №12445/26-53-15-02-08) про виключення з Реєстру неприбуткових організацій та установ кредитної спілки «Київський кредитний альянс».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 листопада 2016 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 5 серпня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2015 року у справі №826/13126/15 - скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд суд касаційної інстанції виходив з того, що судами попередніх інстанцій не досліджено яким чином, коли та на яких правових підставах позивача було внесено до Реєстру неприбуткових організацій та установ. Крім того, суд касаційної інстанції вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що віднесення підприємств та установ до неприбуткових організацій врегульовано виключно статтею 133 Податкового кодексу України. Крім того, судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки доводам позивача про те, що станом на момент винесення оскаржуваного рішення він був включений до Реєстру неприбуткових організацій та установ контролюючими органами в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику згідно частини 3 підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України, а тому на нього не розповсюджуються вимоги частини 1 підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України. Суд касаційної інстанції також повідомив, що не дослідженим залишився також статут позивача і як наслідок не встановлено чи підпадає такий під ознаки неприбуткової організації, чи є його діяльність такою, що не має на меті отримання прибутку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 травня 2019 року прийнято до провадження справу №826/13126/15 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З огляду на викладене вище та відсутність клопотань про розгляд справи у судовому засіданні, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Державна податкова інспекція у Дніпровському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийняла рішення від 28 травня 2015 року №85 (вихідний від 03 червня 2015 року №12445/26-53-15-02-08) про виключення з Реєстру неприбуткових організацій та установ кредитної спілки «Київський кредитний альянс».

Незгода позивача із вказаним рішенням зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Підпунктом «в» пункту 157.1 статті 157 ПК України (в редакції станом на момент внесення позивача до Реєстру неприбуткових організацій та установ) кредитні спілки були віднесені до неприбуткових організацій, до яких застосовувались особливості оподаткування податком на прибуток, встановлені цією статтею.

Проте, не всі доходи кредитних спілок звільнялися від оподаткування, а лише доходи, вичерпний перелік яких, визначений у пункті 157.4 статті 157 ПК України, а саме: кошти, які надходять до кредитних спілок або пенсійних фондів у вигляді внесків на недержавне пенсійне забезпечення або внесків на інші потреби, передбачені законом; доходи від здійснення операцій з активами (у тому числі пасивних доходів) недержавних пенсійних фондів та кредитних спілок, за пенсійними вкладами (внесками), рахунками учасників фондів банківського управління відповідно до закону з цих питань; дотації або субсидії, отримані з державного або місцевого бюджетів, державних цільових фондів або в межах технічної чи благодійної, у тому числі гуманітарної, допомоги, крім дотацій на регулювання цін на платні послуги, які надаються таким неприбутковим організаціям або через них їх одержувачам згідно із законодавством, з метою зниження рівня таких цін.

З 01 січня 2015 року Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII змінено порядок оподаткування податком на прибуток, у тому числі неприбуткових організацій.

Вимогами підпункту 14.1.121 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що неприбуткові підприємства, установи та організації - підприємства, установи та організації, основною метою діяльності яких є не одержання прибутку, а провадження благодійної діяльності та меценатства і іншої діяльності, передбаченої законодавством.

Відповідно до пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України платниками податку - резидентами є: суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім:

1) бюджетних установ;

2) громадських об`єднань, політичних партій, релігійних, благодійних організацій, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку, асоціацій власників жилих будинків, житлово-будівельних кооперативів, пенсійних фондів, метою яких не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій;

3) суб`єктів господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, визначені главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

З метою оподаткування центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр всіх установ та організацій, які зазначені у підпунктах 1 та 2 цього підпункту.

Установи та організації, які зазначені у підпунктах 1 та 2 цього підпункту, не є платниками податку на прибуток лише після внесення таких установ та організацій до Реєстру неприбуткових організацій та установ контролюючими органами в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що вказані установи та організації не є платниками податку на прибуток лише після внесення таких установ та організацій до Реєстру неприбуткових організацій та установ контролюючими органами в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наявними матеріалами справи підтверджується, що станом на момент набрання чинності вищевказаними змінами позивач був включений до Реєстру неприбуткових організацій та установ на підставі рішення від 08 квітня 2004 року (ознака неприбуткової установи (організації) 0010.

Водночас, у зв`язку зі змінами і доповненнями Податкового кодексу України, внесеними згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо до податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII виключено статтю 157 Податкового кодексу України, яка визначала перелік установ та організацій, які можуть бути включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

При цьому, вимоги пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України не містять законодавчих підстав для віднесення кредитних спілок до категорії юридичних осіб, які не є платниками податку.

Організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об`єднань, права та обов`язки членів кредитних спілок та їх об`єднань визначає Закон України «Про кредитні спілки» від 20 грудня 2001 року №2908-ІІІ (далі - Закон №2908-ІІІ, в редакції станом на момент прийняття спірного рішення).

Вимогами статті 1 Закону №2908-ІІІ передбачено, що кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об`єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об`єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Статтею 8 Закону №2908-ІІІ визначено порядок набуття кредитною спілкою статусу фінансової установи та ліцензування окремих видів діяльності кредитної спілки.

Відповідно до частин 1-3 статті 8 Закону №2908-ІІІ державна реєстрація кредитних спілок здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, (далі - Уповноважений орган) відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Уповноваженого органу. Державна реєстрація кредитних спілок провадиться за наявністю всіх необхідних документів протягом одного календарного місяця. Реєстрація кредитних спілок здійснюється шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру фінансових установ (далі - Державний реєстр). Уповноважений орган видає кредитній спілці свідоцтво про державну реєстрацію за формою, встановленою Уповноваженим органом.

Частиною 3 статті 21 Закону №2908-ІІІ передбачено, що нерозподілений доход, що залишається у розпорядженні кредитної спілки за підсумками фінансового року, розподіляється за рішенням загальних зборів, у тому числі між членами кредитної спілки, пропорційно розміру їх пайових внесків у вигляді відсотків (процентів). При цьому в першу чергу відбувається необхідне поповнення капіталу та резервів. Сума доходу, яка розподіляється на додаткові пайові членські внески, визначається з дотриманням умови, що доходність додаткових пайових членських внесків не може перевищувати більш ніж у два рази середньозважену процентну ставку доходності внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитних рахунках за їх наявності. Решта доходу, що залишилася після формування капіталу і резервів та розподілу на додаткові пайові членські внески, розподіляється на обов`язкові пайові членські внески.

Згідно пунктів 1, 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року №2664-ІІІ (в редакції станом на момент прийняття спірного рішення) фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України; фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Згідно пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового зниження» неприбуткові організації - юридичні особи (крім державних органів, органів державного управління та установ державної і комунальної власності), що не є фінансовими установами, створені для провадження наукової, освітньої, культурної, оздоровчої, екологічної, релігійної, благодійної, соціальної, політичної та іншої діяльності з метою задоволення потреб та інтересів громадян у межах, визначених законодавством України, без мети отримання прибутку.

Аналіз наведених вище норм чинного на момент існування спірних правовідносин законодавства дає підстави для висновку, що діяльність кредитних спілок не в повній мірі відповідає сутності поняття некомерційної діяльності неприбуткових установ. Крім того, отриманий саме від комерційної діяльності дохід кредитні спілки розподіляють між членами такої спілки. Тобто, кредитна спілка не є неприбутковою організацією в розумінні вимог статті 133 Податкового кодексу України, що унеможливлює наявність відомостей щодо неї у Реєстрі неприбуткових установ та організацій.

Аналогічний висновок вказаний у постанові Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 820/3467/17.

Суд звертає увагу, що пунктом 2 Положення про Реєстр неприбуткових установ та організацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 січня 2013 року №37 (далі - Положення №37, в редакції станом на момент прийняття оскаржуваного рішення) визначено, що Реєстр неприбуткових установ та організацій (далі - Реєстр) - це автоматизована система збору, накопичення та обробки даних про неприбуткові підприємства, установи та організації та їх відокремлені підрозділи (далі - неприбуткові установи та організації), визначені підпунктом 14.1.121 пункту 14.1 статті 14 розділу I Кодексу, доходи яких згідно зі статтею 157 розділу III Кодексу звільняються від сплати податку на прибуток.

Крім того, згідно пункту 3 Положення №37 Реєстр ведеться відповідно до пункту 157.12 статті 157 розділу III Кодексу з метою забезпечення: єдиних принципів ідентифікації неприбуткових установ та організацій, а також їх обліку в органах державної податкової служби (далі - органи ДПС).

Розділом IV Положення №37 передбачено, що виключення неприбуткової установи або організації з Реєстру відбувається на підставі рішення територіального органу ДПС нижчого рівня за формою згідно з додатком 2 до цього Положення у разі порушення неприбутковою установою або організацією норм Кодексу та інших законодавчих актів про неприбуткові організації, а також за власним рішенням неприбуткової установи або організації. У разі виключення установи або організації з Реєстру така установа або організація повертає оригінал рішення про внесення її до Реєстру до територіального органу ДПС нижчого рівня.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що організація норм Кодексу та інших законодавчих актів про неприбуткові організації є однією із самостійних та достатніх підстав для виключення неприбуткової установи або організації з Реєстру.

Оскільки з 01 січня 2015 року з Податкового кодексу України виключено статтю 157, якою врегульовувалось питання оподаткування неприбуткових установ та організацій, до яких були віднесені і кредитні спілки, суд приходить до висновку про наявність у відповідача обґрунтованих підстав для виключення позивача із Реєстру неприбуткових установ та організацій у зв`язку з набранням чинності відповідними змінами чинного законодавства.

Окрім того, аналізуючи приписи підпункту 133.1.1 пункту 133.1 статті 133 Податкового кодексу України кредитна спілка «Київський кредитний альянс» не може бути включена до Реєстру неприбуткових організацій та установ, оскільки не підпадає до жодних з наведених частин 1 та 2 (підпункту 133.1.1 пункту 133.1) статті 133 Податкового кодексу України визначень суб`єкта господарювання

Відповідно до пункту 2 розділу IV Положення №37 виключення установи або організації з Реєстру відбувається шляхом скасування наданої їй ознаки неприбуткової установи або організації.

Крім того, пунктом 1 розділу IV Положення №37 передбачено, що виключення неприбуткової установи або організації з Реєстру відбувається на підставі рішення територіального органу ДПС нижчого рівня за формою згідно з додатком 2 до цього Положення.

Судом встановлено, що наявне в матеріалах справи рішення №85 від 28 травня 2015 року про виключення установи (організації) з Реєстру неприбуткових установ та організацій прийняте за формою, встановленою додатком №2 до Положення №37.

Відповідно до переліку територіальних органів Державної фіскальної служби, які утворюються, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311, в місті Києві територіальним органом Державної фіскальної служби нижчого рівня у відповідному районі є державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Отже, рішення про виключення з Реєстру неприбуткових організацій та установ кредитної спілки «Київський кредитний альянс» є таким, що винесено в межах повноважень контролюючого органу, відповідно до чинного на час його винесення законодавства, що спростовує доводи позивача у цій частині.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги, за викладених в позові підстав, є необґрунтованими та не доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону, що і було зроблено позивачем.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення виконав.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, судові витрати відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 47, 72 - 78, 241 - 246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Кредитної спілки «Київський кредитний альянс» відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук