Справа № 1440/2183/18
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2020 р. № 1440/2183/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М., розглянув за правилами загального в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс", вул. Андреєва-Палагнюка, 17, м.Миколаїв,54020

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001

про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 28.08.2018 № 2, № 2, № 2,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Миколаївської міської ради «Миколаївелектротранс» (далі: Позивач) звернулось з позовом до ГУ ДФС у Миколаївській області (далі: Відповідач) та просило з врахуванням уточнених позовних вимог: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 28.08.2018р.№2 - в частині зменшення суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3411969,00 грн., №2 - в цілому, №2 - в цілому та повернути позивачу судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що Відповідачем безпідставно зроблено висновок про порушення Позивачем законодавства в частині недоотримання орендної плати за готельний комплекс, Позивач зазначив, що даний об`єкт не перебуває на балансі підприємства. В оренду було передано фундамент з прилеглим замощенням, тому орендна плата нараховувалась саме за цей об`єкт, що перебуває на балансі. Готельний комплекс не зданий в експлуатацію та не використовувався. Як готельний комплекс. Висновки Відповідача про нарахування грошових зобов`язань по взаємовідносинах Позивача з ТОВ «Алнатан» також є необґрунтованими. Нарахування орендної плати здійснювалось відповідно до умов договору та додаткових угод. ТОВ «Алнатан» фактично використовувало на 16,2 м2 більше ніж визначено угодою та порушило цільове використання майна, що було виявлено лише 18.06.18 року під час обстеження та фактичної перевірки предмету оренди. Порушення податкового законодавства щодо відсутності реєстрації податкових накладних Позивачем допущено не було, оскільки не було підстав для формування податкової звітності, виписки та реєстрації податкових накладних, на підставі даних не підтверджених первинними документами.

Відповідачем надано відзив на позов, згідно якого позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки податкові повідомлення-рішення від 28.08.2018р.№2 - в частині зменшення суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 3411969,00 грн., №2, №2-є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.

Суд, на підставі норм ч.3 статті 194 КАС, розглянув справу в письмовому провадженні.

На підставі дослідження доводів сторін, надання оцінки наявним в справі доказам суд встановив таке.

Перевіркою КП ММР «Миколаївелектротранс» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, в тому числі з питання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість за період з 01.06.2015 по 31.03.2018, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.03.2018 року (акт від 01.08.2018 №1862/14-29-14-02/03328468), відділом перевірок інших галузей економіки управління аудиту встановлено порушення: п.44.1, п.44.2 ст.44 п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.138.3.1 п.138.3 ст.138, п.п.140.5.9 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями(далі по тексту - ПК України), в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток станом на 31.03.2018 року на загальну суму 3852101 грн.; п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 145728 грн.; п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено факт порушення термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 1265,12 грн.; 4. п.201.1, п.201.7, п.201.10 ст.201 ПК України, в результаті чого встановлено факт відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 112812,88 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, суть порушення норм п.44.1, п.44.2 ст.44 п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.п.138.3.1 п.138.3 ст.138, п.п.140.5.9 п.140.5 ст.140 Податкового кодексу України перевірки полягає в тому, що: КП ММР «Миколаївелектротранс» на порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.4, п.8, п.14, п.31 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та доповненнями, п.5, п.6, п.7, п.16 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, завищено собівартість виготовлених товарів, робіт, послуг за рахунок включення до її складу вартості загальновиробничих витрат на здійснені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (основні засоби), на загальну суму 1994953 грн. Так, що КП ММР «Миколаївелектротранс» придбало у ТОВ «Дуотранс» та ТОВ «Літан» тролейбуси та трамваї, які були у використанні, у т.ч. тролейбуси «Skoda» (інвентарні номери 005.0003028, 005.0003041, 005.0003042, 005.0003043, 005.0003044, 005.0003040) та трамваї «Tatra» (інвентарні номери 005.0001121, 005.0001122, 005.0001112, 005.0001115). Позивач не заперечує, що складав акти вводу в експлуатацію по даті придбання вищезазначених тролейбусів та трамваїв, а фактично вищенаведені тролейбуси та трамваї не були введені в експлуатацію з початку дати їх придбання (дати акту вводу в експлуатацію), оскільки вони не були придатні для експлуатації та корисного використання.

Однак, Позивач зазначив, що Нацстандарт не містить жодних застережень щодо виведення з експлуатації та припинення амортизації основних засобів на період їх простою, транспортні засоби були придбані для використання в господарській діяльності, тому амортизаційні відрахування було здійснено правомірно.

Суд дійшов висновку про помилковість правової позиції Позивача щодо нарахування амортизації основних засобів: тролейбуси «Skoda» (інвентарні номери 005.0003028, 005.0003041, 005.0003042, 005.0003043, 005.0003044, 005.0003040) та трамваї «Tatra» (інвентарні номери 005.0001121, 005.0001122, 005.0001112, 005.0001115) тролейбуси «Skoda» (інвентарні номери 005.0003028, 005.0003041, 005.0003042, 005.0003043, 005.0003044, 005.0003040) та трамваї «Tatra» (інвентарні номери 005.0001121, 005.0001122, 005.0001112, 005.0001115) з огляду на таке.

Нормами п.44.1 ст.44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Норми п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно підпункту 138.3.1 п.138.3 ст.138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів або нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу І цього Кодексу, підпунктами 138.3.2 - 138.3.4 цього пункту.

Відповідно до п.8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N27/4248 із змінами та доповненнями: якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами).

Згідно пункту 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509 із змінами та доповненнями терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення: Амортизація - систематичний розподіл вартості, яка амортизується, необоротних активів протягом строку їх корисного використання (експлуатації). Знос основних засобів - сума амортизації об`єкта основних засобів з початку його корисного використання. Строк корисного використання (експлуатації) - очікуваний період часу, протягом якого необоротні активи будуть використовуватися підприємством/установою або з їх використанням буде виготовлено (виконано) очікуваний підприємством/установою обсяг продукції (робіт, послуг).

Відповідно до п.23 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та доповненнями нарахування амортизації здійснюється протягом строку корисного використання (експлуатації) об`єкта. Нарахування амортизації починається з місяця, наступного за місяцем, у якому об`єкт основних засобів став придатним для корисного використання, нарахування амортизації припиняється, починаючи з місяця, наступного за місяцем вибуття об`єкта основних засобів, переведення його на реконструкцію, модернізацію, добудову, дообладнання, консервацію.

Таким чином, Позивач нараховував амортизацію з дати придбання основних засобів, а не з дати їх корисного використання та експлуатації, в наслідок чого ним було завищено собівартість товарів, робіт, послуг на загальну суму 693114 грн., в цій частині податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018р. №2 є таким, що прийнято відповідно до діючого законодавства, тому скасуванню не підлягає.

Крім того, Відповідачем під час перевірки було встановлено, що КП ММР «Миколаївелектротранс» на порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.4, п.8, п.14, п.31 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та доповненнями, п.5, п.6, п.7, п.16 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, завищено собівартість виготовлених товарів, робіт, послуг за рахунок включення до її складу вартості загальновиробничих витрат на здійснені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (основні засоби), на загальну суму 1994953 грн.

Суть порушення полягає в тому, що КП ММР «Миколаївелектротранс» здійснювало капітальний ремонт основних засобів. До складу витрат по капітальному ремонту основних засобів включались використані при ремонті матеріали та запасні частини, заробітна плата та відрахування на соціальні заходи, у нарахування резерву відпусток робітників, зайнятих капітальним ремонтом основних засобів. За даними бухгалтерського обліку підприємства здійснення витрат на капітальний ремонт відображено по дебету рахунків №151 «Капітальне будівництво», №152 «Придбання (виготовлення) основних засобів» та кредиту рахунків №201 «Сировина і матеріали», №203 «Паливо», №207 «Запасні частини», №209 «Інші матеріали», №22 «МШП», №471 «Забезпечення виплат відпусток», №6513 «ЄСВ», №661 «Розрахунки за заробітною платою» з подальшим включенням вищезазначених капітальних витрат на збільшення вартості відповідних основних засобів згідно бухгалтерських довідок, актів на проведений капітальний ремонт, журналів-ордерів №4, №5, оборотного балансу, Головної книги за відповідні періоди. Поряд з цим, у ході проведення господарської діяльності підприємством здійснювались також загальновиробничі витрати, у тому числі витрати, безпосередньо пов`язані з проведеними поліпшеннями та капітальними ремонтами основних засобів, а саме витрати на оплату праці та відрахування на соціальні заходи апарату управління, які здійснюють керівництво над робітниками, які проводять поліпшення та капітальний ремонт основних засобів, нарахована амортизація основних засобів (приміщень та обладнання, у якому здійснюються поліпшення та капітальний ремонт), витрати на утримання, експлуатацію (освітлення, опалення, водопостачання, водовідведення, вивіз сміття та інше), витрати на проведені ремонти приміщень та обладнання, які використовується для проведення поліпшень та капітального ремонту основних засобів (вартість матеріалів, купівельних комплектуючих виробів і напівфабрикатів), витрати на утримання, експлуатацію допоміжних структурних підрозділів, які здійснюють обслуговування працівників ремонтної служби (заробітна плата та відрахування на соціальні заходи: комірників, які видають запчастини для проведення поліпшень основних засобів, прибиральників, працівників охорони, водіїв, які здійснюють перевезення запасних частин та устаткування на об`єкти, на яких здійснюється поліпшення основних засобів, витрати паливно-мастильних матеріалів при перевезенні, доставці запасних частин, нарахована амортизація складських та інших приміщень, автотранспорту, оплата послуг сторонніх організацій тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, здійсненні підприємством загальновиробничі витрати розподілялись тільки на основне виробництво: трамваї (бухгалтерський рахунок №231 «Основне виробництво трамваї») та тролейбуси (бухгалтерський рахунок №232 «Основне виробництво тролейбуси»). На поліпшення, капітальний ремонт основних засобів (трамваїв, тролейбусів, будівель та споруд) загальновиробничі витрати не розподілялись. Загальна частка проведених поліпшень основних засобів склала 5,3% в загальновиробничих витратах.

Трамваї, тролейбуси ремонтувались по півроку з використанням матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу, загальновиробничих витрат, тобто на собівартість були списані інші витрати, безпосередньо пов`язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

На думку Відповідача, були затрачені інші витрати, в тому числі і загальновиробничі, пов`язані з поліпшенням об`єктів основних засобів (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта.

Суд не погоджується з даним формулюванням з огляду на таке.

Норами п.п.134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», .затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та .доповненнями встановлено, що капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи - витрати на будівництво, реконструкцію, модернізацію (інші поліпшення, що збільшують первісну (переоцінену) вартість), виготовлення, придбання об`єктів матеріальних необоротних активів (у тому числі необоротних матеріальних активів, призначених для заміни діючих, і устаткування для монтажу), що здійснюються підприємством.

Пунктом 8 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та доповненнями визначається, що первісна вартість об`єкта основних засобів складається з таких витрат: - інші витрати, безпосередньо пов`язані з доведенням основних засобів до стану, у якому вони придатні для використання із запланованою метою.

Нормами п.14 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та доповненнями, визначено , що первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. п.31 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за N288/4509 із змінами та доповненнями встановлює, що вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.

Нормою п.7 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 N318, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за N27/4248 із змінами та доповненнями визначено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Нормами п.16 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 із змінами та доповненнями визначено, що загальновиробничі витрати поділяються на постійні і змінні. До змінних загальновиробничих витрат належать витрати на обслуговування і управління виробництвом (цехів, дільниць), що змінюються прямо (або майже прямо) пропорційно до зміни обсягу діяльності. Змінні загальновиробничі витрати розподіляються на кожен об`єкт витрат з використанням бази розподілу (годин праці, заробітної плати, обсягу діяльності, прямих витрат тощо), виходячи з фактичної потужності звітного періоду. До постійних загальновиробничих витрат відносяться витрати на обслуговування і управління виробництвом, що залишаються незмінними (або майже незмінними) при зміні обсягу діяльності. Постійні загальновиробничі витрати розподіляються на кожен об`єкт витрат з використанням бази розподілу (годин праці, заробітної плати, обсягу діяльності, прямих витрат тощо) при нормальній потужності.

Суд зауважує, що основний «обліковий» критерій у цьому випадку - майбутні економічні вигоди.

Рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей об`єкта чи мають на своїй меті підтримку об`єкта в придатному для використання стані, приймає керівник підприємства. У разі поліпшень основних засобів дані про змінені техніко-економічні характеристики об`єктів - вартість, потужність, мають бути відображені у техпаспортах й інших регістрах аналітичного обліку.

Таким чином, тільки у випадку, якщо ремонтні заходи зумовили підвищення якісних характеристик об`єкта основних засобів і отримання в майбутньому економічних вигід у більшому обсязі, ніж очікувалося на початку його використання, витрати, пов`язані з проведенням таких заходів, у повному обсязі відносяться на збільшення первісної вартості об`єкта основних засобів.

Норми п.14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92 не містять положень, що до переліку витрат пов`язаних з поліпшенням об`єкта, не входить капітальний ремонт.

Крім того. Відповідачем не враховано положення п.15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 N92, згідно якого витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані (проведення технічного огляду. Нагляду, обслуговування, ремонту тощо) та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, включаються до складу витрат.

Суд дійшов висновку, що згідно даних, що містяться в матеріалах справи, Позивачем здійснювався капітальний ремонт основних засобів (тролейбусів, трамваїв) з метою одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від їх використання та правомірно було віднесено собівартість виготовлених товарів, робіт, послуг за рахунок включення до її складу вартості загальновиробничих витрат на здійснені капітальні інвестиції в необоротні матеріальні активи (основні засоби), які підлягають амортизації на загальну суму 1994953 грн., тому в цій частині податкове повідомлення-рішення № 2 від 28.08.2018 року-є протиправним та підлягає скасуванню.

Також Відповідачем під час перевірки встановлено, що КП ММР «Миколаївелектротранс» протягом перевіряємого періоду мав взаємовідносини з ТОВ «Капітал Груп ЛТД» щодо оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності на підставі договору від 01.08.2008 №158. За наслідками перевірки Відповідач дійшов висновків, що КП ММР «Миколаївелектротранс» на порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням ст.11, п.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року И2269-ХІІ (назва в редакції Закону України від 23.12.1997 N768/97- ВР) із змінами та доповненнями, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» від 04.10.1995 №786 із змінами та доповненнями, занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" по взаємовідносинах з ТОВ «Капітал Груп ЛТД» за рахунок неправильного визначення орендної плати на загальну суму 677671 грн. Також, Відповідачем відповідно до акту перевірки, було встановлено, що КП ММР «Миколаївелектротранс» на порушення вимог п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 ПК України, з урахуванням ст.11, п.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року П2269-ХІІ (назва в редакції Закону України від 23.12.1997 N768/97- ВР) із змінами та доповненнями, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» від 04.10.1995 №786, із змінами та доповненнями, занижено податкові зобов`язання з ПДВ з обсягу доходів по взаємовідносинах з ТОВ «Капітал Груп ЛТД» за рахунок заниження орендної плати на загальну суму 135534,22 грн.

Як вбачається з акту перевірки, відповідно до умов договору від 01.08.2008 №158 орендодавцем (КП ММР «Миколаївелектротранс») передано в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно - фундамент та прилегле замощення, керуючись Розпорядженням від 28.05.2008 №307-р, загальною площею 314,0 м2, у т.ч. фундамент 93,04 м2, що знаходиться на балансі КП ММР «Миколаївелектротранс», вартість якого визначена згідно з висновками експерта і становить за експертною оцінкою (звіт ТОВ «Незалежний центр оцінки, експертизи та аналітики «Пи Кан» про оцінку вартості незавершеного будівництва будівлі готельного комплексу (стрічний фундамент)) 6 824,00 грн, розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, буд. 22.

Майно передано в оренду з метою використання під будівництво готельного комплексу.

Сторонами укладалась додаткові угоди від 01.08.2011 №1, від 03.12.2015 №2, від 03.01.2018 №3, від 01.02.2018 №4, відповідно до яких дія договору продовжувалась до 31.01.2021 року.

Згідно розрахунку за договором від 01.08.2008 №158, орендна плата за базовий місяць складає 284,34 грн. Підприємством самостійно було застосовано орендну ставку 25%, яка передбачена для розміщення салонів краси, саун, турецьких лазень, соляріїв, кабінетів масажу, тренажерних залів із застосуванням коефіцієнту бізнес привабливості « 2».

КП ММР «Миколаївелектротранс» при розрахунку орендної плати ТОВ «Капітал Груп ЛТД» за договором від 01.08.2008 №158 самостійно була визначена та застосовувалась ставка, яка передбачена для вже побудованих будівель, а не як для надання в оренду фундаменту.

Крім мого, Відповідач до перевірки надав технічний паспорт від 26.07.2016 (фотокопія) на громадський будинок нежитловий об`єкт за адресою: вул.Будівельників, поблизу 6.22, м. Миколаїв, (інвентаризаційна справа 29605), виготовлений КП Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації. Замовником технічної інвентаризації є КП ММР «Миколаївелектротранс». Відповідно наданого до перевірки Технічного паспорту за літерою А-2 значиться Готельний комплекс загальною площею 373,6 м2, основною площею 237,6 м2, площею забудови 239,5 м2. Згідно технічної характеристики будинку (загальні відомості) за літерою А-2 до Технічного паспорту зазначено, що будівля побудована (капітальний ремонт) у 2008 році, вартість якого складає 908 485,00 гривень. У технічному паспорті від 26.07.2016, визначено незалежну оцінку (інвентаризаційну вартість) готельного комплексу у сумі 908485 грн.

Також Відповідач при перевірці мав докази, які підтверджують, що станом на 31.01.2015 як і на 31.03.2018 за даними бухгалтерського обліку КП ММР «Миколаївелектротранс» по рахунку 151 «Незавершене будівництво» обліковується лише фундамент по вул. Будівельників, 22 вартістю 15 065,00 гривень. Документи щодо вводу в експлуатацію готельного комплексу та документи на право власності на готельний комплекс відсутні, орендна плата за договором оренди від 01.08.2008 №158 (з врахуванням додаткових угод) підприємством нараховувалась з експертної, оцінки у розмірі 6824 грн., яка була проведена ТОВ «Незалежний центр оцінки, експертизи та аналітики «Пи Кан» 30.04.2008.

Відповідно до частини 2 ст.11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-ХІІ та п. 9.8 Положення про оренду майна м. Миколаєва від 28.10.2011 №10/15 оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

Таким чином, оцінка майна переданого в оренду проведена станом на 30.04.2008 року, термін дії до 30.04.2011 року. При укладанні додаткових угод від 01.08.2011 №1, від 03.12.2015 №2, від 03.01.2018 №3, від 01.02.2018 №4 оцінка переданого в оренду майна не була проведена.

З огляду на вищезазначені дані Відповідач дійшов висновку про наявність порушення з боку Позивача, оскільки орендна плата мала нараховуватись на підставі даних оцінки, що містяться у Технічному паспорті від 26.07.2016 року, а саме з огляду на інвентаризаційну вартість в розмірі 908 485,00 гривень.

Суд вважає такий висновок необґрунтованим та протиправним з огляду на таке.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року N 2658-ІІІ, із змінами і доповненнями, передбачено, що незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року N 2658-ІІІ, із змінами . і доповненнями, визначено, що суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

Згідно договору оренди від 01.08.2008 №158 КП ММР «Миколаївелектротранс» передано в оренду ТОВ «Капітал Груп ЛТД» фундамент, який обліковувався по рахунку 151 «Незавершене будівництво» вартістю 15 065,00 грн.

Наявність технічного паспорту не є підставою вважати, що фактично ТОВ «Капітал Груп ЛТД» орендує готельний комплекс інвентаризаційною вартістю 908485 грн., оскільки Відповідач в ході перевірки мав відомості про відсутність документів, які підтверджують передачу на баланс КП ММР «Миколаївелектротранс» готельного комплексу, в т.ч. рішення Миколаївської міської ради щодо передачі об`єктів комунальної власності, та сдачу в експлуатацію готельного комплексу.

Ціллю договору оренди і була саме побудова готельного комплексу, однак вважати даний комплекс готовим об`єктом не має жодних правових підстав, не має підстав у Відповідача для застосування штрафних фінансових санкцій, оскільки відсутність готельного комплексу на балансі Позивача та відсутність документів про готовність об`єкта до експлуатації та введення в експлуатацію, дозволяє зробити висновок про неможливість отримання економічних вигод від зміни характеристик об`єкту.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року, згідно якої оцінка об`єкта оренди здійснюється за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України. Оцінка об`єкта оренди передує укладенню договору оренди. У разі якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка об`єкта оренди була зроблена більш як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди провадиться оцінка об`єкта оренди.

Відповідач також посилається на акт ревізії Управління Південного офісу Держаудитслужби у Миколаївській області від 06.07.2018 року, на підставі якого було перераховано орендну плату, суд надаючи оцінку даному доказу зазначає, що в даному випадку факт порушення норм Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є беззаперечним, однак це має наслідком перевірку вповноваженими органами наявності чи відсутності в діях посадових осіб умислу на ухилення від сплати податків, чи зловживання службовим становищем, що не входить до компетенції органів ДФС, а є підставою для звернення до відповідних правоохоронних органів.

Таким чином, висновок Відповідача, про те, що КП ММР «Миколаївелектротранс» на порушення вимог п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134 ПК України, з урахуванням ст.11, п.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року, п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» від 04.10.1995 №786, занижено дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку" по взаємовідносинах з ТОВ «Капітал Груп ЛТД» за рахунок неправильного визначення орендної плати на загальну суму 677671 грн., та про Позивачем порушення вимог п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 ПК України, з урахуванням ст.11, п.2 ст.19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10 квітня 1992 року П2269-ХІІ (назва в редакції Закону України від 23.12.1997 N768/97- ВР), п.8 Постанови Кабінету Міністрів України «Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу» від 04.10.1995 №786, занижено податкові зобов`язання з ПДВ обсягу доходів по взаємовідносинах з ТОВ «Капітал Груп ЛТД» за рахунок заниження орендної плати на загальну суму 135534,22 грн., є передчасним та необґрунтованим, тому податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 року №2 підлягає скасуванню у частині 667671 грн., та податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 року підлягає скасуванню в частині 169418 грн, з яких основний платіж 135534 грн., та штрафна санкція 33884 грн.

Крім того, згідно висновків відповідача, викладених на сторінках 12-16,55-56 Акту про результати планової виїзної перевірки від 01.08.2018р. №1862/14-29-14-02/03328468 внаслідок встановлення орендної плати з порушенням положень ст. 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна», відповідачем було зроблено самостійно нарахування орендної плати, внаслідок чого, було збільшено розмір доходу на 1448,90 грн.. та суму податкового зобов`язання з ПДВ - 289,78 грн.

Однак, ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» не містить заборон на визначення розміру орендної плати у інший спосіб, а також не встановлює правові наслідки порушення порядку визначення розміру орендної плати.

За таких обставин, виходячи з ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони договору оренди мали право відступити від положень Закону та на власний розсуд врегулювати орендні правовідносини.

Крім того, ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За відсутності відповідного судового рішення, розмір орендної плати за договором оренди між позивачем та ФОП ОСОБА_1 вважається встановленим правомірно.

Нормами Податкового кодексу України контролюючим органам не надані повноваження з самостійного визначення ціни договору, укладеного між господарюючими суб`єктами.

Отже, відповідач, з порушенням приписів ч.2 ст. 19 Конституції України, вийшов за межі власних повноважень, внаслідок чого, ним було безпідставно здійснено перерахунок орендної плати та безпідставно було здійснено донарахування доходу та податкового зобов`язання з ПДВ.

Щодо висновків відповідача, викладених на сторінках 16-24,57-59 Акту, внаслідок того, що ТОВ «Алнатан» фактично використовувало приміщення більшої площі, ніж це було передбачено умовами договору оренди, то відповідачем було зроблено самостійно донарахування орендної плати, внаслідок чого, було збільшено розмір доходу на 15214,36 грн.. та суму податкового зобов`язання з ПДВ - 3042,87 грн.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», одним з об`єктів оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення). Отже, об`єктом оренди може бути як будівля в цілому, так і окремі її приміщення.

При цьому, виходячи з принципу свободи договору (п.3 ст. 3 ЦК України), саме сторонами договору оренди визначається об`єкт оренди (тобто, будівля в цілому чи окремі приміщення будівлі).

Крім того, ст. 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За відсутності відповідного судового рішення, умови договору щодо об`єкту оренди та розміру орендної плати за договором оренди між позивачем та ТОВ «Алнатан» вважаються такими, що встановлені правомірно.

Володіння та користування орендарем іншим приміщенням, без достатніх правових підстав, тягне за собою правові наслідки у вигляді пред`явлення до нього власником майна віндикаційного позову (ст. 387 ЦК України), та не породжує правові наслідки у вигляді зміни умов договору оренди в частині об`єкта оренди та розміру орендної плати.

Слід також зазначити, що нормами Податкового кодексу України контролюючим органам не надані повноваження з самостійної зміни об`єкта оренди та самостійного визначення розміру орендної плати.

Таким чином, відповідач, з порушенням приписів ч.2 ст. 19 Конституції України, вийшов за межі власних повноважень, внаслідок чого, ним було безпідставно здійснено зміну об`єкта оренди та перерахунок орендної плати та безпідставно було здійснено донарахування доходу та податкового зобов`язання з ПДВ.

З огляду на викладене, податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018 року №2 є протиправним та підлягає скасуванню у частині 1449 грн. та 54782 грн., та податкове повідомлення-рішення №2 від 28.08.2018 року є протиправним та підлягає скасуванню в частині в частині 363 грн., та 11575 грн.

Щодо податкового повідомлення рішення №2 суд встановив таке.

Перевіркою встановлено відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 112812,88 грн., чим порушено вимоги п.201.10 ст.201 ПК України.

Відповідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

А розрахункова вартість не може брати участь в формуванні податкових зобов`язань з ПДВ.

З огляду на викладене КП ММР «Миколаївелектротранс» не мало права формувати показники податкової звітності на підставі даних, не підтверджених документами, не мало підстав для виписки і реєстрації податкових накладних на розрахункові суми, що вказані органами ДФС, а не містяться в первинній документації, тому податкові накладні формувалися, згідно діючого законодавства, виходячи з договірної вартості.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, податкове повідомлення рішення №2-є таким, що прийняте всупереч діючому законодавству України, тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до норм ст. 139 КАС України, судові витрати в сумі 1762,00 грн. підлягають стягненню на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Миколаївській області.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс" (вул. Андреєва-Палагнюка, 17, м. Миколаїв,54020 ЄДРЮОФОП 03328468) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001 ЄДРЮОФОП 39394277) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018р. №2 - в частині зменшення суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 2 718 855 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018р. №2

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.08.2018р. №2.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м.Миколаїв,54001 ЄДРЮОФОП 39394277) на користь Комунального підприємства Миколаївської міської ради "Миколаївелектротранс" (вул. Андреєва-Палагнюка, 17, м.Миколаїв,54020 ЄДРЮОФОП 03328468) судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Строк на апеляційне оскарження рішення суду - 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження - 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку та строки, визначені ст.ст. 295-297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя О.М. Мельник