Справа № 460/2609/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

08 січня 2020 року м. Рівне №460/2609/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Лесько В.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: не з`явилась,

відповідача: представник Столярець М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доДубровицької міської ради
про визнання рішення таким, що не набрало чинності/нечинним,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради, у якій позивач просить суд визнати рішення Дубровицької міської ради від 04.02.2016 № 82 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27 січня 2015 року "Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки" таким, що не набрало чинності/нечинним для його застосування за податковий період - 2016 рік.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 04.02.2016 Дубровицькою міською радою прийнято рішення, яким затверджено розрахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на рівні 2 відсотків від мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. площі об`єкта.

Вказане рішення прийнято на виконання Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році".

Згідно з розділом ІІ оскаржуваного рішення, останнє набуває чинності з дня прийняття та застосовується з 01.01.2016, тобто - у зворотному часі від дати оприлюднення. В свою чергу оприлюднення рішення відбулось на сайті ради 04.02.2016.

При цьому, відповідно до положень підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, якщо рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно не оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період), норми відповідного рішення застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Не дивлячись на те, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" (далі по тексту Закон № 909-VІІІ) визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків та зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" - зміни до самого Податкового кодексу законодавцем внесено не було.

Вказане, на думку позивача, призвело до неузгодженості норм ПК України з пунктом 4 розділу ІІ Закону № 909-VIII та норм статті 57 Конституції України.

А тому, на переконання позивача, оскаржуване рішення Дубровицької міської ради, як нормативно-правовий акт, що прийнятий з грубим порушенням принципів закріплених в Конституції України та суперечить вимогам ПК України не підлягає до застосування у відносинах, на регулювання яких він спрямований.

Позивач додатково зазначає, що є власником нежитлового приміщення та відповідно платником податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки ставки якого на 2016 рік визначені оскаржуваним рішенням, яке в силу положень п.12.5 статті 12 ПК України є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами.

Позивач вважає, що відповідно до статті 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Окрім того позивач повідомила суду про попереднє оскарження нею у судовому порядку податкового повідомлення-рішення, яким їй було донараховано податкове зобов`язання за платежем «Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» за ставками встановленими на підставі оскаржуваного нормативно-правового акта. Проте, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі № 817/986/18 їй відмовлено у позові. Обґрунтовуючи своє рішення апеляційний суд дійшов висновку про те, що Дубровицька міська рада правомірно прийняла рішення № 82 від 04.02.2016, так як останнє прийняте на виконання вимог пункту 7 розділу 2 Закону № 909-VІІІ.

Разом з тим, вказані обставини, на переконання позивача не позбавляють її права звернутися до суду з даним позовом про визнання нечинним оскаржуваного рішення міської ради на підставі норм прямої дії, а саме положень статей 57, 58 Конституції України.

Ухвалою суду від 04.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні 03.12.2019.

Ухвалою суду від 03.12.2019 підготовче засідання у справі відкладено на 08.01.2020.

У судове засідання позивач не з`явилась. 27.11.2019 подала через канцелярію суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі (а.с.71).

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, додатково зазначила, що оскаржуваний нормативно правовий акт втратив чинність на підставі рішення Дубровицької міської ради № 185 від 14.07.2016.

З`ясувавши доводи та заперечення сторін у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, судом встановлено таке.

27.01.2015 Дубровицькою міською радою прийнято рішення "Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" № 947 від 27.01.2015, яким на території міста Дубровиці затверджено розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки для відповідних типів об`єктів нежитлової нерухомості (а.с.57-61).

В подальшому рішенням Дубровицької міської ради № 82 від 04.02.2016 (а.с.56) внесено зміни до № 947 від 27.01.2015. Зокрема, підпункт 5.1 пункту 5 "Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" викладено в новій редакції, за якою для об`єктів нежитлової нерухомості, крім господарських (присадибних) будівель (допоміжних (нежитлових) приміщень, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо), які використовуються без отримання прибутку, встановлено ставки податку на рівні 2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. площі об`єкта (а.с.56).

Вказане рішення оприлюднено на сайті ради 04.02.2016 (а.с.66-69).

Разом з тим, як встановлено судом під-час розгляду справи, рішенням Дубровицької міської ради № 185 від 14.07.2016 визнано такими, що втратили чинність рішення № 947 від 27.01.2015 та № 82 від 04.02.2016, що є предметом оскарження у даній справі (а.с.104-107).

Рішення № 185 від 14.07.2016 оприлюднено на сайті ради 15.07.2016 (а.с.30) та в газеті "Дубровицький вісник" за 15.07.2016 (випуск 28) (а.с.110).

Поряд з тим, 23.06.2016 Головним управлінням ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № 207231-13, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки по об`єктах нежитлової нерухомості із застосуванням ставки податку встановленої оскаржуваним в межах даної адміністративної справи рішенням Дубровицької міської ради від 04.02.2016 № 82 на загальну суму 12796,80 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в судовому порядку. Проте постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.11.2018 по справі № 817/986/18 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог позивача.

Обґрунтовуючи своє рішення апеляційний суд дійшов висновку про те, що Дубровицька міська рада правомірно прийняла рішення № 82 від 04.02.2016, так як останнє прийняте на виконання вимог пункту 7 розділу 2 Закону № 909-VІІІ. У зв`язку із чим, застосування ставки податку, встановленої рішенням Дубровицької міської ради Рівненської області № 82 від 04.02.2016, є правомірним і не підлягає скасуванню.

Поряд з тим, вважаючи, що контролюючим органом протиправно застосовано нормативно-правовий акт, який відповідно до статті 57 Конституції України є нечинним, та суперечить положенням підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати рішення Дубровицької міської ради № 82 від 04.02.2016 таким, що не набрало чинності/нечинним для його застосування за податковий період - 2016 рік.

Позивач вважає, що оскаржуваним рішенням порушено її право бути проінформованою про прийняті нормативно правові акти, яке випливає зі статті 57 Конституції України та конкретизоване статтею 4 та статтею 12 ПК України.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, та фактичні підстави звернення позивача до суду із вказаним позовом, зазначені нею у позовній заяві, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Водночас, звертаючись до суду з позовом про оскарження нормативно-правового акту, позивач має обґрунтувати не лише зміст позовних вимог, а і факт порушення безпосередньо оскаржуваним нормативно-правовим актом його суб`єктивних прав, свобод чи охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, вплив на права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача має бути зумовлено безпосередньою дією (застосуванням) такого нормативно-правового акту.

Як правило, порушення прав, свобод чи інтересів, що виникли у зв`язку із застосуванням нормативно-правового акта має триваючий характер та продовжується протягом строку дії такого нормативно-правового акту.

Відтак, обумовлювати порушення суб`єктивних прав, свобод чи інтересів може тільки чинний нормативно-правовий акт. Або нормативно правовий акт, який зберігає свою дію на визначений період, в незалежності від будь-яких обставин, в тому числі після втрати ним чинності.

Разом з тим, суд наголошує на тому, що не чинний нормативно правовий акт - нечинність якого визначена Конституцією або законом, не може порушувати права, свободи та інтереси фізичних осіб, оскільки не породжує будь-яких юридичних наслідків і не підлягає застосуванню.

В протилежному випадку, у разі застосування такого нормативно-правового акта, належним способом захисту та, відповідно, предметом оскарження мають бути відповідні рішення (дії) суб`єкта владних повноважень, прийняті на основі такого акта, якщо вони спричинили порушення прав свобод чи інтересів конкретного суб`єкта.

Аналогічної позиція висвітлена в постанові Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

Як встановлено судом, рішенням Дубровицької міської ради № 185 від 14.07.2016 визнано таким, що втратило чинність рішення № 82 від 04.02.2016 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27 січня 2015 року "Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки".

Таким чином, оскаржуваний позивачем нормативно-правовий акт втратив чинність.

За таких обставин суд доходить висновку, що будь-яке порушення суб`єктивного права чи інтересу позивача таким актом є неможливим, так як на час звернення до суду із вказаним позовом останній скасований суб`єктом прийняття.

Більше того, відповідно до обґрунтувань адміністративного позову, оскаржуваний нормативно-правовий акт є нечинний на період 2016 року в силу положень статті 57, 58 Конституції України.

В свою чергу, питання застосування нормативно-правового акта при наявності конкуренції норм права чи у випадку невідповідності такого Конституції України врегульовано положеннями статті 7 КАС України і має бути враховано судом під час вирішення спору про захист порушеного суб`єктивного права особи.

З огляду на підстави звернення позивача до суду із вказаним позовом, та змісту заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що порушення суб`єктивних прав, свобод та інтересів позивача полягає не у чинності оскаржуваного нормативно-правового акта, а у застосуванні його положень при визначенні розміру грошового зобов`язання за платежем - податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік.

Таким чином, відновлення законних прав та інтересів позивача можливе лише за умови скасування оскаржуваного ним раніше податкового-повідомлення рішення, що є предметом розгляду в межах іншого адміністративного спору (справа № 817/986/18).

Разом з тим, саме в межах вказаної адміністративної справи вирішується питання застосування нормативно-правового акта, яким визначено ставку відповідного податку та його чинність на період виникнення спірних правовідносин.

Водночас, відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

За таких обставин, зважаючи на те, що спірне рішення Дубровицької міської ради від 04.02.2016 № 82 "Про внесення змін до рішення міської ради від 27 січня 2015 року "Про встановлення податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки" скасовано, а захист прав позивача пов`язаних із застосуванням оскаржуваного нормативно-правового акту можливий виключно за умови скасування податкового повідомлення-рішення в межах спору щодо визначення позивачу грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2016 рік, суд дійшов висновку, що провадження у справі № 460/2609/19 підлягає закриттю.

Керуючись статтями 238, 239, 241, 256, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Закрити провадження у справі № 460/2609/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визнання рішення таким, що не набрало чинності/нечинним.

Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 , що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 13 січня 2020 року

Суддя Нор У.М.