Справа № 260/1342/19
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2020 року м. Ужгород№ 260/1342/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі Поп Н.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - представник адвокат Цопко С.В.

відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Секерня О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, Код ) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області , яким просить:

1. Визнати неправомірними дії Хустського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області щодо незарахування до стажу періоду догляду за престарілою особою- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.03.1997 р. по 28.02.2003 р.

2. Зобов`язати Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської

області зарахувати до стажу ОСОБА_1 період догляду за престарілою особою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.03.1997 р. по 28.02.2003 р.

3.Зобов`язати Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити пенсію за віком, включивши до стажу вищевказаний період, з дня настання пенсійного віку.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року замінено первинного відповідача - Хустське об`єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області ( 90400,м.Хуст, вул. І.Франка,149, ) на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, Код ).

Позиції сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком та доданих документів, відмовлено в у призначенні пенсії за віком зважаючи на те, що обчислений згідно поданих документів загальний страховий стаж позивача становить 12 років 9 місяців. До загального стажу не зараховано період догляду за перестарілою особою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.03.1997 р. по 28.02.2003 р. з причин відсутності медичного висновку, який підтверджує факт, що перестаріла потребувала стороннього догляду.

З висновком пенсійного органу позивач не згідний, оскільки даний факт позивачем підтверджено довідкою управління соціального захисту населення від 07.02.2019 р. №01- 15/420, а саме про те, що позивач дійсно перебував на обліку в управлінні соціального захисту населення як одержувач допомоги по догляду за перестарілою особою - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.03.1997 р. по 28.02.2003 р.

16 грудня 2019 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на даний адміністративний позов. Відповідно до якого зазначено, що згідно поданих позивачем документів загальний стаж складає всього 12 років та 11 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тобто у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років, який необхідний громадянину ОСОБА_1 для призначення пенсії управлінням було відмовлено у призначенні пенсії.

Зазначено, що до загального страхового стажу управлінням не було зараховано період догляду за особою похилого віку з 01.03.1997 року по 28.02.2003 року це 5 років 11 місяців 28 днів. Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації від 17.06.2003 №1248, видано було довідку про те, що у період з 01.03.1997 року по 28.02.2003 року громадянин ОСОБА_3 здійснював догляд за престарілим ОСОБА_2 , однак інших документів, а саме медичний висновок не надавався. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області просив відмовити у позові з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, встановивши обставини справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, проаналізувавши норми права, які підлягають або не підлягають застосуванню до даних правовідносин, надавши оцінку кожному аргументу сторін та враховуючи мотиви, з яких суд дійшов до висновків у справі, суд констатує наступне.

2.Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.06.2019 року звернувся із заявою встановленого зразка до відділу з призначення та перерахунків пенсії №16 головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. До заяви було надано наступний перелік документів (а.с.72-73):

-паспорт ВО НОМЕР_1 ;

-ідентифікаційний код;

-трудова книжка НОМЕР_2 ;

-довідка про заробітну плату №139 від 11.12.2018 року.

-копія довідки №1248 від 17.06.2003 року видану управлінням праці та соціального захисту населення;

- довідка від 04.02.2019 року №01-15/420.

-військовий квиток

- інший документ ( заява а інформування) № 498

Відповідач, листом №9346/03.17 від 05.07.2019 року надіслав позивачу протокол від 01.07.2019 року №04, яким управлінням було відмовлено в призначенні пенсії з підстави недосатнього загального страхового стажу, який у позивач складає 12 років 11 місяців та з підстави відсутності висновку медичного закладу щодо потреби стороннього догляду за особою. (а.с.17-19).

Згідно з довідкою управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації від 17.06.2003 №1248, у період з 01.03.1997 року по 28.02.2003 року громадянин ОСОБА_3 здійснював догляд за престарілим ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до Довідки управління соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації від 04.2.2019 року, позивач перебував на обліку в управлінні, як одержувач компенсаційної виплати по догляду за особою , яка досягла 80-річного віку , гр. ОСОБА_2 (а.с.12).

Рішенням від 19.09.2019 року №27502/03.17 про результати розгляду заяви позивача від 18.06.2019 року про призначення пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років, який необхідний громадянину ОСОБА_1 для призначення пенсії управлінням було відмовлено у призначенні пенсії. Зазначено також, що оскільки законодавством передбачено зарахування до стажу періодів доглядів за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду , тобто при наявності медичного висновку, то цей документ є обов`язковим.Так як заявником не було надано висновку медичного закладу про те, що особа, за якою він здійснював догляд, потребує стороннього догляду, то немає підстав зараховувати до стажу роботи періоди з 01.03.1997 р. по 28.02.2003р. (а.с.75-76).

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам у справі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до пункту 14 статті 11 цього ж Закону, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом І групи або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Згідно з ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі, не менший, ніж мінімальний страховий внесок.

Також, перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначено в статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII.

Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом 1 групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду на підставі відомостей, одержаних від органів управління житловим фондом, сільських, селищних Рад народних депутатів, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їхніх сусідів, інших даних.

Згідно з п. 9 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю I групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства Стаж обчислюється на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, які надаються відділом персоніфікованого обліку Пенсійного фонду.

До 01 січня 2005 року час догляду за названою категорією осіб зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених чинним раніше законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року № 558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата.

При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом І групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

У разі, якщо до січня 2004 року непрацююча працездатна особа доглядала за інвалідом І групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, час догляду зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, незалежно від отримання допомоги або компенсації.

Періоди догляду за пенсіонерами зараховуються до страхового стажу на вказаних вище умовах при призначенні пенсій на загальних підставах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Вказана правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 18.07.2018 в справі №348/919/17, від 31.07.2019 у справі №348/2357/16-а.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не додано до матеріалів справи медичного висновку відповідно до якого престарілий ОСОБА_2 потребував постійного стороннього догляду.

У довідках наданих позивачем для призначення пенсії вказано, що він здійснював догляд за 80-річною особою, однак без зазначення медичного висновку та без зазначення щодо потреби постійного стороннього догляду , оскільки відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.Сам по собі факт догляду за 80-річною особою не є підставою віднесення періоду даного догляду до вищевказаних положень закону і до загального трудового стажу.

У відповідності до ПОЛОЖЕННЯ про медико-соціальну експертизу ( затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317:

Міські, міжрайонні, районні комісії:

1) визначають: ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування.

Заявником також не додавалися заяви, звернення, листи-відповіді медичних закладів про неможливість надання такого висновку. Таким чином, саме стан здоровя є тим критерієм, за яким зазначених осіб віднесено до категорії осіб, час догляду за якими зараховується до стажу роботи.

Позивачу у вересні 2018 року виповнилося 60 років, загальний трудовий стаж позивача складає 12 років 11 місяців. Звернувся позивач із заявою для призначення пенсії у червні 2019 року.

Згідно положень статті 26 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

Отже, виходячи з вищевказаних вимог, які законодавець висуває для наявності права на пенсію за віком позивач на час звернення за призначенням пенсії та на час винесення оскаржуваного рішення не мав права на пенсію за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, розглянувши усі подані документи і матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, 4, м. Ужгород, 88008, Код ) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 січня 2020 року.