Справа № 328/3009/19
Суддя: Андрущенко О. Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2020 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді - Андрущенка О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Гончарук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Токмак адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 Токмацького відділення поліції Пологівського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Літус Ігоря Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 399614 від 05.12.2019 року та закриття провадження у справі,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 Токмацького відділення поліції Пологівського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Літус Ігоря Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 399614 від 05.12.2019 року та закриття провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що 05.12.2019 року постановою інспектора сектору реагування патрульної поліції № 3 Токмацького відділення поліції Пологівського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, старшого лейтенанта поліції Літуса І.О. на нього накладено адміністративне стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП в розмірі 255 грн., відповідно до якої, він 05.12.2019 року о 15 год. 21 хв. в м. Токмак по вул. Центральній, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку «Рух прямо» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 33.4.1 ПДР України.

На думку позивача, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 399614 від 05.12.2019 року не відповідає вимогам закону,справу не було розглянуто в спосіб та у порядку, передбаченому законодавством,

Зазначив, що інспектор поліції не роз`яснив йому права і обов`язки, не запропонував скористатися юридичною допомогою, відмовив йому в проханні ознайомитися з доказами по справі. Вказав, що працівник поліції не мав права притягати його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, так як ним фактично не зафіксовано порушення ним вимог дорожнього знаку, яке б доводило його вину, будь яких доказів не надано.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена без дотриманням вимог щодо всебічного, об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, що призвело до порушення його прав та вимог процесуального права, із нехтуванням презумпції невинності особи.

Всі доводи позивача про його невинуватість, відхилені та проігноровані поліцейським, в зв`язку з чим він просить визнати незаконною та скасувати вищезазначену постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.3 ст.205, ч.3 ст.268 КАС України розгляд справи проведено у його відсутності.

У відповідності до вимог ч.9 ст.205 КАС України оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні за їх відсутності.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 05.12.2019 року серії БАА № 399614 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за фактом того, що він 05.12.2019 року о 15 год. 21 хв. в м. Токмак по вул. Центральній, керуючи транспортним засобом, не виконав вимоги дорожнього знаку «Рух прямо» та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п. 33.4.1 Правил дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.1 ст.122.

Відповідач є працівником поліції та особою правомочною розглядати справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якою винесена оскаржувана позивачем постанова.

Таким чином, дії відповідача по винесенню оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення є правомірними.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності за законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно додатку № 1 до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, (далі - Правила) в розділі заборонні знаки наявний знак 33.4.1. «Рух прямо».

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Дана правова позиція закріплена в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» в якій зазначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП, у ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

В судове засідання відповідач відзив та будь-які докази на підтвердження правомірності своїх дій не надав.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА № 399614 від 05.12.2019 року не містить відомостей про те, що здійснювалася фіксація правопорушення.

Разом з тим, відповідно до викладених позивачем пояснень у позовній заяві, він правил дорожнього руху не порушував, діяв відповідно до положень ПДР України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, для винесення постанови про накладення стягнення за адміністративне правопорушення відповідна посадова особа на підставі належних та допустимих доказів повинна прийти до переконання як про сам факт вчинення адміністративного правопорушення, так і про його вчинення саме цією особою.

Так, інспектором сектору реагування патрульної поліції № 3 Токмацького відділення поліції Пологівського відділу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Літус І.О. на підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем не надано жодних доказів, тоді коли сам позивач посилається на те, що він ПДР не порушував та зазначив, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена без дотриманням вимог чинного законодавства, що призвело до порушення його прав, із нехтуванням презумпції невинності особи, оскільки жодних доказів факту правопорушення та вини у його скоєнні, інспектором не надано, також наголосив на невідповідності висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Відповідачем не додано жодних доказів на спростування тверджень позивача про те, що він ПДР не порушував.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано доказів в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, склад якого передбачено ч.1ст.122 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованим висновок поліцейського про невиконання позивачем вимог дорожнього знаку п. 33.4.1 ПДР України «Рух прямо».

З огляду на викладене, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є необґрунтоване та таке, що не відповідає нормам законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

З огляду на відсутність жодних доказів в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення від 05.12.2019 року підлягає скасування, а провадження у справі слід закрити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77, 205, 241, 268, 271, 286 КАС України, суд,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії БАА № 399614 від 05.12.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати, в провадження у справі закрити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя