Справа № 160/12659/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2020-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ніколайчук С.В.,
16 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 60 від 01 листопада 2018 року, оформлене у вигляді листа від 19 лютого 2019 року за вих. № 844/Ф-09, якими було відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі його заяви від 10 липня 2018 року.
- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), від 10 липня 2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та додані до неї матеріали.
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 липня 2019 року звернувся до Верхньодніпровського відділу з питань призначення та перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із письмовою заявою, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Проте, рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 60 від 01 листопада 2018 року відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
На думку позивача, таке рішення відповідача є протиправними, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом та просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
На виконання вимог ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 на адресу суду від відповідача 10.01.2019 року надійшов відзив на позовну заяву та 09.01.2020 року копія пенсійної справи.
В наданому до суду відзиві зазначено, що для підтвердження пільгового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, які видані відповідно до вимог п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. № 637, на підставі первинних документів за час виконання роботи, а у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичних операцій, то спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Разом з тим, довідки про пільговий стаж № 01-06/1519 та № 01-06/1518 за період роботи з 29.09.2009р. по 25.11.2009р., з 16.12.2011р. по 09.01.2012р. в ТОВ «Орендне підприємство «Шахтоуправління імені В.І.Чапаєва» (м.Шахтарськ), які були надані позивачем, не містять дату видачі, що відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» орган, що призначає пенсію, має право перевіряти обґрунтованість видачі пільгових довідок, а оскільки підприємства, на яких працював позивач не перереєстровані на підконтрольній українській владі території, тому неможливо здійснити перевірку достовірності наданих ним довідок про пільговий характер його роботи, і тому його пільговий стаж зараховано лише відповідно до даних персоніфікованого обліку та складає лише 5 років 6 місяців 27 днів, чого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Суд зауважує, що інших відомостей в обґрунтування законності та доказів, витребуваних судом, відповідачем не надано, отже суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів справи.
Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 31 серпня 2013 року Шахтарським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області.
04 грудня 2018 року у зв`язку із зміною місця проживання в межах селища Дніпровське, позивач отримав в органі соціального захисту нову довідку про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи № 381.
Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 на управління покладені повноваження, зокрема, щодо призначення (здійснення перерахунку) і виплати пенсії, щомісячного довічного грошове утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством (пункту 4 Положення).
10 червня 2018 року позивачу виповнилося 50 років.
10 липня 2018 року позивач звернувся до Верхньодніпровського відділу з питань призначення та перерахунків пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою встановленої форми про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
До вказаної заяви позивача було додано всі необхідні та достатні документи для призначення пенсій за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а саме: оригінали та копії свого паспорту, довідки про присвоєння РНОКПП, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, трудової книжки, дублікату трудової книжки, довідки про підтвердження навчання у ПТУ № 98 м.Шахтарська, копії наказів та витягів з наказів про атестацію робочих місць, оригінали довідок про реорганізації підприємств, оригінали пільгових довідок, довідок про заробітну плату для обчислення пенсії.
Відповідач своїм рішенням № 60 від 01 листопада 2018 року відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Копію цього рішення та копію листа від 19 лютого 2019 року, яким також було повідомлено про відмову у призначені пенсії, позивач отримав лише 13 червня 2019 року, що підтверджується листом відповідача від 13 червня поточного року, до якого і були долучені копії зазначених рішення та листа від 19.02.2019р.
Не погоджуючись з наданою відмовою, позивач оскаржив її до суду.
Отже, спірним питанням у справі є правомірність дії відповідача при обчисленні пільгового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону № 1058 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Положеннями частини 1 статті 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до статті 40 Закону 1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно з ст. 43 Закону 1058 зазначається, що призначення пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (п. 1 ст. 24 Закоун України № 1058).
У відповідності до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом Закон 1788), ч.1 ст.48 Кодексу Законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
На підставі пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.
Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка і лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.а ч.1 ст.13 Закону України № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок.
Такі самі положення закріплені в п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також, згідно з п.4 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 N 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.
Відповідно до п.4.1 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992р. Це свідчить про те, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992р., відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.
Окрім того, згідно зі ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до абзацу 2 п.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Щодо не зарахування періоду навчання, військової служби та роботи позивача на різних посадах в шахтах, суд зазначає наступне.
З трудової книжки позивача вбачається, що ОСОБА_1 , працював з 17 жовтня 1986 року по 11 листопада 1986 року учнем гірника з ремонту гірничих виробіток в ш/у «Імені 1-го травня»;
з 21 листопада 1986 року по 30 грудня 1988 року позивач проходив строкову військову службу;
21 лютого 1989 року позивача прийнято підземним учнем гірника очисного забою шахти «Кіровська» виробничого об`єднання «Октябрьвугілля»;
12 липня 1989 року позивача переведено на посаду підземного гірника очисного забою 5 розряду;
09 листопада 1989 року позивача прийнято гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в ш/у «Імені 1-го Травня»;
22 травня 1992 року позивача прийнято учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею в ш/у «Імені 1-го Травня»;
01 червня 1992 року позивача переведено на посаду грозу з повним робочим днем в шахті;
20 грудня 1993 року позивача прийнято гірником очисного забою з повним робочим днем під землею в МП «Сигма»;
08 липня 1994 року позивача прийнято учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею в ш/у «Імені 1-го Травня»;
18 серпня 1995 року позивача прийнято прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею в в управління по профілактиці, гасінню породних відвалів та рекультивації земель в/о «Шахтарськвугілля»;
27 лютого 1996 року позивача прийнято прохідником з повним робочим днем під землею в ДВАТ шахта «Рассвет»;
02 жовтня 2000 року позивача прийнято гірником з повним робочим днем під землею в ТОВ «Фірма «Карбон»;
19 грудня 2000 року позивача переведено на посаду гірника очисного забою з повним робочим днем під землею;
25 квітня 2003 року позивача прийнято гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в ТОВ «Донпромбізнес»;
28 серпня 2006 року позивача прийнято гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в ТОВ «Донметпром»;
05 січня 2009 року позивача прийнято гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в ТОВ «Углерод-С»;
29 вересня 2009 року позивача прийнято підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахтоуправління імені В.І.Чапаєва»;
16 грудня 2011 року позивача прийнято підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в Товариство з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахтоуправління імені В.І.Чапаєва»;
15 серпня 2012 року позивача прийнято учнем гірника очисного забою з повним робочим днем під землею в ТОВ «Донпромбізнес»;
07 березня 2014 року позивача прийнято підземним гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею в Малому приватному підприємстві «Росія».
Згідно наданих позивачем відповідачу копій наказів (виписок) та списків, посади, які займав ОСОБА_1 у зазначені періоди його роботи, надають йому право на пільгову пенсію за віком за Списком № 1.
Отже, юридичний факт роботи позивача протягом вказаних періодів часу на вказаних посадах на підприємствах з видобутку вугілля є підтвердженим належними та допустимими доказами, тому спірні періоди роботи позивача повинні бути зараховані до його страхового (пільгового) стажу роботи.
Суд не приймає доводів відповідача про неможливість проведення перевірки достовірності відомостей, вказаних у довідках, наданих позивачем, оскільки факт роботи позивача протягом вказаних періодів часу є підтвердженим належними та допустимими доказами, а саме записами у трудовій книжці, недоліки у заповненні якої відсутні.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 2 КАС України встановлено, що адміністративні суди при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, серед іншого, перевіряють чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням принципу верховенства права.
Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Таким чином суд робить висновок, що рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 60 від 01 листопада 2018 року та оформлене у вигляді листа від 19 лютого 2019 року за вих. № 844/Ф-09, якими було відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі його заяви від 10 липня 2018 року, є протиправним та підлягає скасуванню, а позов задоволенню.
Відносно тверджень відповідача про те, що відповідно до записів трудової книжки позивача, останній працював, зокрема, в ТОВ "Орендне підприємство "Шахтоуправління імені В.І. Чапаєва" (м. Шахтарськ), яке знаходяться на непідконтрольній території, то суд зазначає, що відсутність у останнього можливості здійснити перевірку відомостей на підприємствах, які знаходяться на не підконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Вказані правові висновки також відповідають правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 02.04.2019 року по справі № 428/1695/17, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 , від 31 січня 2019 року у справі № 423/1450/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а , що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до адміністративного суду було сплачено судовий збір на суму 768,40 грн.
Нормами частини першої статті 139 КАС встановлено, що при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись 241-247, 255, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 60 від 01 листопада 2018 року та оформлене у вигляді листа від 19 лютого 2019 року за вих. № 844/Ф-09 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначені пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі його заяви від 10 липня 2018 року.
Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 10 липня 2018 року про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 та додані до неї матеріали, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук

20.01.2020