Справа № 500/2745/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2745/19

13 січня 2020 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача Коваль Є.Б.

представника відповідачів Живчик В.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одео Групп Україна" до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Одео Групп Україна" з адміністративним позовом до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації Головного управління ДФС у Тернопільській області було прийнято рішення, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме: рішенням комісії № 1222220/39867203 від 15.07.2019 року було відмовлено у реєстрації податкової накладної № І від 05.07.2019 року на загальну суму 32 800,00 грн., в т.ч ПДВ 5 466, 67 грн.

Позивач вважає, що дане рішення ГУ Державної фіскальної служби у Тернопільської області є протиправним (прийняте з порушенням чинних нормативно-правових актів) та необґрунтованим (без з`ясування фактичних обставин справи). Прийнявши вищенаведене рішення Головне управління ДФС у Тернопільській області допустило порушення прав та законних інтересів ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА».

Ухвалою суду від 04.12.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.12.2019 о 11:30 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головного управління ДПС у Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 24.12.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивача віднесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання та вимоги до такої категорії завищені, то для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної №1 від 05.07.2019р. платник мав би подати документи, які б всесторонньо підтверджували реальність господарської операції. Комісії не було подано платіжні доручення, що підтверджували б оплату на придбання хімічних продуктів від ТОВ «АГРОХАБ», а також ні складських документів, ні специфікації до договору №20/02/2019 від 20.02.2019р. не було надано для прийняття рішення Комісією для реєстрації спірної податкової накладної.

Таким чином об`єктивних підстав, що підтверджують реальність господарської операції, платником надано не було, відповідно, Комісією прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 05.07.2019р.

24 грудня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 13.01.2020 о 11:00 год., у зв`язку із неявкою сторін.

08.01.2020 через канцелярію Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на відзив на адміністративний позов.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку сторін, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є КВЕД 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами. ТОВ "ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА" фактично із дати заснування, проводить активну підприємницьку діяльність, систематично займається реалізацією продукції виробничо-технічного сільськогосподарського призначення.

За специфікою своєї діяльності цикл господарської операції, що передував проведення операції в рамках якої було виписано податкову накладну на реєстрацію полягав у: закупівлі хімічної продукції та подальшій реалізації контрагенту. Всі етапи здійснення господарської діяльності належним чином документувались з оформленням первинних бухгалтерських документів.

Так, хімічна продукція (селітра аміачна) придбавалась у ТОВ «АГРОХАБ», що підтверджують Договір поставки № 20/02/2019 від 20.02.2019, Видаткова накладна № PH-

0000215 від 04,06.2019 року. Частина товару, яка була придбана і не була реалізована на протязі першого півріччя зберігалася на складі, який перебуває в користуванні ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» на підставі Договору оренди № 03/01/2019 від 01.03.2019 року у ПП «АРТВІН» (оборотна сальдова відомість по рахунку № 281 додається), що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Лук`яновича 8

04 липня 2019 року від ТОВ «АГРОЕКОПРОДУКТ» отримано замовлення на поставку мінеральних добрив (селітра аміачна) у кількості 4 тонни в рамках Договору поставки № 4.15/19-2від 15.04.2019 року, про що складено специфікацію № 2 від 04.07.2019 року. Товар був поставлений покупцю 05 липня 2019 року згідно видаткової накладної № 182, перевезення товару здійснював безпосередньо покупець власним транспортом, згідно товарно-транспортної накладної № 182 від 05.07.2019 року із складу ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» за адресою: м. Тернопіль, вул. Лук`яновича 8 до свого складу за адресою - с. Кобзарівка, Тернопільського району, Тернопільської області.

Відповідно до Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

Таким чином, податкова накладна була складена ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА»» по факту реалізації товару.

Оплата товару була здійснена 29 липня 2019 року, що підтверджує платіжне доручення №91.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

На виконання наведених вище приписів на факт поставки аміачної селітри ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» оформило податкову накладну та подали її на реєстрацію. Однак, фіскальним органом Квитанцією від 09.07.2019 року першопочатково було зупинено реєстрацію даної податкової накладної, а в подальшому після долучення всіх необхідних документів ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» для підтвердження дійсності господарських операцій - відмовлено в реєстрації податкової накладної рішенням з формальним узагальненим зазначенням підстави для відмови. Тим самим, Головне управління ДПС у Тернопільській області не врахував комплекс відносин, які стали підставою для складення ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНА» податкової накладної.

Відповідно до інформації щодо ТОВ «Одео Групп України» (), яка міститься у інформаційній системі «Податковий блок», відомо, що позивач віднесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання.

Таким чином, позивач підпав під критерії ризиковості платників податку, а саме наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником, і, відповідно, реєстрація даної накладної була зупинена.

Згідно вимог Кабінету Міністрів України №190 від 29.03.2017 року підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що зміст Квитанції, суперечить приписам нормативно-правовим актам. Згідно квитанції від 09.07.2019 за результатами обробки податкової накладної №1 від 05.07.2019 документ прийнято, реєстрація зупинена. Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1 "Критеріїв ризиковості платника податку". Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто, законодавством України абсолютно чітко визначено умови зупинення реєстрації ПН: відповідність критеріям (а не критерію) оцінки ступеня ризиків операції - тобто в даному випадку повинна бути сукупність усіх ризикових умов, і ступені ризиків мають бути достатніми для зупинення реєстрації, але Квитанцією, якою зупинено реєстрацію ПН, був зазначений виключно один критерій - п.п. 1.6 п.1. «Критеріїв ризиковості платника податку», що є порушенням вимог даної Постанови КМУ.

Тобто, фіскальний орган був зобов`язаний у квитанції чітко вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений пп.1.6 п Критеріїв, а і зазначити, за якою саме підставою позивача із указаних в пп. 1.6 п. 1 Критеріїв віднесено до ризикових платників.

Відповідач був зобов`язаний вказати відповідне рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників, що ним зроблено не було.

ГУ ДФС у Тернопільській області не було надано ні протоколу засідання Комісії, ні переліку платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, згідно з пп. 1.6 п. 1 Критеріїв; ні матеріалів, на підставі яких платника податків віднесено до такого переліку; ні іншої інформації, що розглядається Комісією, яка, відповідно до Порядку формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків, обов`язково додається до протоколу засідання Комісій.

Отже, у квитанції про прийняття податкової накладної та зупинення їх реєстрації, відповідачем не вказано ані конкретного критерію оцінки ступеня ризику платника податку, ані конкретно визначеного переліку документів, які позивач мав подати та вичерпний перелік яких встановлений нормами пункту 14 Порядку №117 від 21.02.2018. Натомість, податковим органом лише запропоновано позивачу надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, без уточнення їх переліку. При цьому, можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання на реєстрацію податкової накладної, напряму залежить від чіткого формулювання фіскальним органом позиції про те, під який саме критерій (ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій підпадає платник податку.

Разом з тим, перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, не означає, що платник податку повинен подати абсолютно всі, зазначені у ньому документи. Навпаки, зміст цього переліку свідчить на користь того, що враховується специфіка певних господарських операцій. Даний перелік є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами п. 185.1 ст. 185 ПК України.

Вживання податковим органом загального посилання на п.п.1.6 п.1 Критеріїв оцінки, без наведення відповідного показника критерію, якому відповідає платник податку, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких, на власний розсуд, тобто, відповідній квитанції має бути наведено дані щодо документів, надання яких дасть можливість податковому органу прийняти позитивне рішення про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Так, за приписами п. 10 Постанови КМУ від 21.02.2018 року № 117 Критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 р. № 23 затверджено Положення про Державну фіскальну службу України. Згідно п. 8 Положення ДФС в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України, наказів Мінфіну видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує і контролює їх виконання.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Тобто, в рамках реалізації своїх повноважень ДФС видає накази.

Як вбачається, дані Критерії затверджені 05.11.2018 в. о. Голови Державної фіскальної служби України Власовим О. та оприлюднені на офіційному веб-сайті ДФС України 13.11.2018

Тобто, не існує жодного доказу про затвердження даних Критеріїв відповідним наказом Державної фіскальної служби України, як юридичним актом, попереднього погодження Мінфіну та факту інформування про це Комітету Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. В порушення даних приписів, Критеріїв ризиковості платників податків, здійснення операцій не затверджені нормативним актом Державної фіскальної служби України, який має бути погоджений в Міністерстві фінансів України та не зареєстровані в Мінюсті, а відтак не виникають жодних прав та обов`язків для третіх осіб.

Станом на сьогодні, Критерії ризиковості платників податків існують виключно у вигляді листа ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податків» Цьому факту Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі № 822/1878/18 у Постанові від 02 квітня 2019 року надав оцінку, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України. Натомість, як встановлено судами попередніх інстанцій, платником податків надано до податкового органу первинні документи на підтвердження реальності господарських операцій.

З огляду на відсутність державної реєстрації - вказаний лист не може вважатись актом управління довгострокового та неодноразового застосування, який встановлює, змінює або припиняє загальні правила регулювання однотипних відносин щодо широкого кола осіб, а тому має виключно інформативно-рекомендаційний характер.

У листі Державної регуляторної служби України від 19,04.2018 № 3890/0/20-18 зазначено, що факт запровадження непрозорого механізму затвердження вищевказаних критеріїв з урахуванням відсутності доступного для ознайомлення громадськості механізму прийняття зазначених проектів актів, у тому числі визначення періодичності затвердження таких критеріїв ДФС України, порушує один із принципів державної регуляторної політики, визначених Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", а саме передбачуваність, тобто послідовність регуляторної діяльності, відповідність її цілям державної політики, а також планам з підготовки проектів регуляторних актів, що дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати планування їхньої діяльності.

В свою чергу, Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 26.04.2019 р.№640/1240/19 вирішив визнати протиправними дії ДФС України, що полягають у запровадженні для використання регіональними підрозділами ДФСУ критеріїв оцінки ризиковості платника податку, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН листом від 05.11.2018 р. №4065/99-99-07-05-04- 18. Враховуючи вищезазначене, дії ДФСУ, що полягають у запровадженні для використання регіональними підрозділами ДФС України критеріїв оцінки ризиковості платника податку, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН листом від 05.11.2018 р. №4065/99-99-07-05-04-18 є протиправними, а тому, необхідним є зобов`язання відповідача відкликати зазначений лист, як такий що не підлягає виконанню.

Отже, правові підстави для застосування фіскальними органами вищенаведених Критеріїв є відсутні, і органи ДФС не повинні в своїй діяльності на них посилатись. Відтак, покладення усіх негативних наслідків внаслідок «блокування» на суб`єкта господарювання є неправомірним.

Відповідно до у підпункту 4 пункту 13 цієї Постанови у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 14 Постанови перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи-), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг-) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні:

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

В оскаржуваному рішенні, як підставу відмовлення зазначено:

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків «АГРОЕКОПРОДУКТ» станом на 11.07.2019 року тощо.

Як вбачається, Комісією ГУ ДФС у Тернопільській області не було проведено аналізу документів надісланих ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНИ» на підтвердження факту господарської операції, а лише продубльовано узагальнену норму Постанови КМУ. Суд зазначає, що із наведеного переліку документів зазначених в оскаржуваному рішенні ТОВ «ОДЕО ГРУПП УКРАЇНИ» надало на розгляд органу ДФС всі можливі документи, враховуючи особливість проведення господарської операції - поставки аміачної селітри.

Рішення ГУ ДФС у Тернопільській області є безсумнівно актом індивідуальної дії і породжує юридичні наслідки. Згідно п. 19 статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк

Вимоги до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, вичерпно охарактеризовано матеріалами судової практики, про що зазначалось в позовній заяві (позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 822/1878/18 від 02 квітня 2019; Верховний суд України від 1 грудня 2009 року у справі № 09/236). Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності (позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 822/1817/18 від 23.10.2018 року).

Таким чином, оскаржуване рішення ГУ ДФС у Тернопільській області не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, породжує проблематику в його трактуванні, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Проте, ГУ Державної фіскальної служби Тернопільської області жодним чином не дослідила фактичних обставин справи, а винесла рішення без їх з`ясування.

Враховуючи наведене, у рішенні контролюючого органу не зрозуміло чому не враховано пояснення позивача, не надана оцінка направленим ним копіям первинних, розрахункових документів, в зв`язку з чим рішення ГУ ДФС у Тернопільській області є необґрунтованим та протиправним.

розрахункових документів, в зв`язку з чим рішення Відповідача № 2 є необгрунтованим та протиправним

У відповідності до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважаємо, що ефективним захистом прав позивача є зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Пунктами 18-20 Порядку передбачено, що письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів. Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної /розрахунку коригування в Реєстрі.

Враховуючи викладене, рішення щодо реєстрації/відмови у реєстрації податкових накладних приймаються комісіями відповідних органів ДФС (головних управлінь ДФС м. Київ та офісу Великих платників ДФС) за умови дотримання критерію визначеного п. 23 Порядку.

Відповідно до приписів пункту 28 Постанови податкова накладна/ розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі;

Таким чином, нормами законодавства України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

В зв`язку з чим суд зазначає, що податкову накладну потрібно вважати прийнятою та зареєстрованою органом ДФС протягом операційного дня, коли її було доставлено до органу ДФС.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Рішення комісії Головного управління ДФС у Тернопільській області №1222220/39867203 від 15.07.2019 р. про відмову у реєстрації податкової накладної №1 від 05.07.2019 р. визнати протиправним та скасувати.

Зобов`язати Державну Податкову службу України (місцезнаходження: пл. Львівська, 8,м. Київ 53,04053, ЄДРПОУ / ІПН: 43005393) зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1 від 05.07.2019 р. ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОДЕОН ГРУПП УКРАЇНА".

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Одео Групп Україна" (місцезнаходження: вул. В`ячеслава Чорновола, 1,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 39867203) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) гривню 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (місцезнаходження: пл. Львівська, 8,м. Київ 53,04053, ЄДРПОУ / ІПН: 43005393).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 січня 2020 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.