Справа № 712/14134/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Бараненка І.І.

Бабенка К.А.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області старшого лейтенанта поліції Мачогана Станіслава Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до інспектора Управління патрульної поліції в Дніпропетровський області старшого лейтенанта поліції Мачогана Станіслава Юрійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 121 КУпАП.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2019 року даний адміністративний позов - задоволено.

Скасовано постанову Серії ЕАК № 1637326 від 18 жовтня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 121 КУпАП, провадження по справі закрито.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування вини, не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та постановити нове, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд порушив норми процесуального права, оскільки не залучив до справи в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ДПП, та норми матеріального права, оскільки невірно надав оцінку діям позивача, безпідставно дійшовши висновку, що ним не було вчинено адміністративного правопорушення.

Відповідно до норм статті 286 КАС України (в редакції від 15 грудня 2017 року) адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до слухання з повідомленням учасників справи. Ані відзиву на апеляційну скарги, ані заперечення на відзив від сторін не надходило.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2019 року інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції Мачоган С.Ю. притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 340 грн. за ч.1 статті 121 КУпАП, про що склав постанову серії ЕАК №1637326.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови інспектором патрульної поліції стало те, що позивач 18 жовтня 2019 року о 02 год. 09 хв. в на 152 км автодороги М-04 в Криничанському районі Дніпропетровської області керував транспортним засобом марки RENAULT, моделі PREMIUM, днз НОМЕР_2 , в поєднанні з напівпричепом самоскид stas s343c1, днз са9675хх, у якого ліве середнє колесо мало пошкодження шини, що оголює корд, чим порушив п. 31.4.5.б Правил дорожнього руху.

Вважаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення незаконною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 10 Закону України «Про дорожній рух» на власника транспортного засобу покладено обов`язок здійснювати заходи щодо утримання у справному технічному стані транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно вимог п. 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п. 31.4.5. «б» ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної невідповідності: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Відповідно до ч.1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

По суті зафіксованих в оскаржуваній постанові правопорушень апеляційний суд зазначає наступне.

Позивач зазначив, що виявлення факту пошкодження шини на лівому середньому колесі напівпричепа не є підставою для заборони подальшого руху, а навпаки є підставою для прослідування найкоротшим шляхом до місця усунення (придбання та заміни) ушкодження шини.

Колегія суддів повністю погоджується з таким твердженням, оскільки п. 31.5. ПДР України передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Також зазначеним пунктом ПДР передбачено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4.7 ("ї"; "д" - у складі автопоїзда) подальший рух заборонено до їх усунення. Водій несправного транспортного засобу повинен вжити заходів для того, щоб прибрати його за межі проїзної частини дороги.

Тобто, рух транспортного засобу заборонено лише у разі наявності певного вичерпного переліку несправностей, які в даному випадку не мали місця, в той час як несправність, наявна у транспортного засобу позивача не просто дозволяла, а зобов`язувала до руху до місця ремонту задля її усунення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, порушення інспектором було виявлено в нічний час, а саме о 02 год. 09 хв., тому у позивача відсутня була можливість усунути правопорушення самостійно, про що він і повідомив інспектору, зазначивши, що відразу прослідує до найближчого місця зміни шини.

Колегія суддів також зважає на пояснення щодо того, на момент виїзду шина була цілою та не пошкодженою, а пошкодження ймовірно сталося в дорозі, оскільки всюди ями і дорожнє покриття практично відсутнє. Дійсно, на погляд суду, розглядувана несправність цілком могла виникнути під час руху транспортного засобу. Протилежного відповідачем доведено не було.

Разом з тим, апеляційний суд пристає на позицію апелянта щодо того, що висновок експерта ТОВ « 100 шин» Ю. О .Білика від 26 листопада 2019 року №1301, доданий позивачем, згідно якого надана на обстеження автомобільна вантажна шина підлягає подальшій експлуатації, оскільки не виявлено значних поверхневих пошкоджень, розривів, прорізів, що оголяють корд, а також розшарування каркасу, відшарування протектора і боковини, які б не дозволяли подальшої експлуатації наданої для обстеження шини, вирватість кусочків протектора в двох місцях в результаті наїзду на гострий предмет не є критичним та металокорд не пошкоджений, не може слугувати належним та допустимим доказом у справі, оскільки він датований 26 листопада 2019 року, а оскаржувана постанова винесена відповідачем 18 жовтня 2019 року. Такий розрив у часі, на думку суду, не може свідчити про наявність чи відсутність у діях позивача ознак адміністративного правопорушення. Крім того, з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та висновку експерта, що знаходяться в матеріалах справи неможливо встановити, що в них йдеться про одну і ту саму шину.

Відповідно до статті 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачі у справі зобов`язані довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Разом з тим, відповідно до ч.5 статті 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ч.3 статті 62 Конституції України - усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів звертає увагу, що будь-яких доказів як то відеозапис, фотографії чи показання свідків матеріали справи не містять, у зв`язку з чим суд доходить висновку про недоведеність спірного факту порушення позивачем правил дорожнього руху, що відображено в оскаржуваній постанові. Тобто, в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення.

Посилання скаржника на необґрунтовану відмову суду в залученні ДПП до участі у справі в якості третьої особи не приймається судом до уваги, оскільки як вбачається з оскаржуваного рішення, ДПП було залучено до участі у справі саме в якості третьої особи.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, то такі доводи не були покладені в обґрунтування судового рішення, відповідно, правомірність такого розгляду судом не оцінювалася. В суді апеляційної інстанції позивачем такі аргументи також не наводилися, тому колегією суддів оцінка їм не надається.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції було встановлено, що позивач керував автомобілем з пошкодженням шини на лівому середньому колесі напівпричепа, що оголює корд, є безпідставним і жодним чином не підтверджується.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 статті 121 КпАП України про порушення позивачем пункту 31.4.5. «б» Правил дорожнього руху.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова серії ЕАК № 1637326 від 18 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже, доводи апелянта не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду справи, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 272, 286, 308, 315, 316, 321 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: І.І. Бараненко

К.А. Бабенко