Справа № 743/50/20
Суддя: Жовток Є. А.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/50/20
Провадження № 2-а/743/15/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року смт. Ріпки

Ріпкинський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого - судді Жовток Є.А.

при секретарі Марченко А.В.

з участю представника позивача Мельник М.М.

перекладача Собірова С.Т.

представника відповідача Луневського Є.О.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ріпки адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців, та примусове видворення,

В С Т А Н О В И В :

ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області звернулось до суду з позовом до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 зазначивши, що відповідач без достатніх правових підстав перебуває на території України і не виконав рішення від 04.04.2019 року, про примусове повернення до країни громадянської належності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що протокол про адміністративне затримання ОСОБА_1 було складено з порушеннями, зокрема за відсутності адвоката та перекладача. Крім того, відповідач має в Україні сталі соціальні зв`язки, оскільки він перебуває у шлюбі з громадянкою України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється громадянином Республіки Узбекистан.

Документи про продовження терміну перебування в Україні або документи, які дають право на законне проживання в Україні відповідач не оформив, статусу біженця не отримував.

Витягом з бази даних ДПС України підтверджується, що відповідач у встановленому порядку 02.02.2019 року виїхав за межі території України, після чого не перетинав ДКУ в пунктах пропуску на в`їзд в Україну.

Рішенням ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області від 04.04.2019 року відповідач був примусово повернутий до країни походження та зобов`язаний був виїхати з України в строк до 20.04.2019 року. Одночасно відповідачеві було заборонено в`їзд в Україну до 04.04.2022 року.

Матеріалами справи та поясненнями сторін однозначно і достовірно підтверджується, що вказане вище рішення відповідач не виконав.

Таким чином, відповідач перебуває в Україні без достатніх правових підстав.

Суд розцінює як надумані заперечення представника відповідача про незаконність складення протоколу про адміністративне затримання ОСОБА_1 10.01.2020 року, оскільки затримана особа була ознайомлена з цим протоколом та з повідомленням Центру з надання безоплатної правової допомоги.

Крім того, стороною відповідача не надано будь-яких доказів підтверджуючих неможливість отримання відповідачем дозволу на проживання в Україні.

У відповідності до п.3 ст.29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці або особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства, відсутній договір про реадмісію.

Підстав для застосування щодо відповідача положень Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", в судовому засіданні не встановлено.

Згідно ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, може, на підставі винесеної за його позовом постанови суду, примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк, без поважних причин, рішення про примусове повернення, або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Суд вважає, що у позивача є достатньо підстав вважати, що відповідач ухилятиметься від самостійного та добровільного залишення території України.

Частиною 1 ст.289 КАС України визначено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, до місцевого загального суду за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, може бути подана позовна заява про затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Частино 11 ст.289 КАС України, передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Передбачених законом підстав для передачі відповідача на поруки, або внесення ним застави, як засобу забезпечення виконання рішення про примусове видворення, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, існують ризики, що відповідач може ухилятися від примусового видворення за межі України, отже, його затримання з метою повернення до країни громадянської належності, не буде суперечити п.п."f" п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача узгоджуються з положеннями національного законодавства, отже, позов підлягає задоволенню.

У відповідності до п.3 ч.2 ст.371 КАС України, рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.72-77, 241-246, 288, 289 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України на шість місяців, до 10.07.2020 року, включно.

Примусово видворити громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України.

Допустити рішення до негайного виконання в частині примусового видворення відповідача за межі України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляція на рішення може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду, через Ріпкинський районний суд, в десятиденний строк з дня його проголошення.

У відповідності до ч.18 ст.289 КАС України, на час апеляційного оскарження іноземці або особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися у спеціально обладнаних для цих цілей приміщеннях органів охорони державного кордону чи Служби безпеки України або в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суддя Є.А. Жовток