Справа № 520/17314/19
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 520/17314/19

Головуючий в 1 інстанції: Коваленко О.Б. Дата і місце ухвалення: 26.09.2019р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови серія ДП 18 №692768 по справі про адміністративне правопорушення від 27.06.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.122 ч.1 КУпАП.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що не погоджується з постановою винесеною інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту капітаном поліції Носуленко Т.М. від 27.06.2019 року про адміністративне правопорушення передбачене ст.122 ч 1 КУпАП, вважає її безпідставною та такою, що не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2019 року скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача, щодо незаконності дій поліцейських (стосовно незаконності вимоги про зупинення транспортного засобу), відсутності у діях позивача події та складу адміністративного правопорушення.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Тойота Ленд Круїзер», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Одесі, по вулиці пл. Незалежності, здійснив перетин суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1, порушивши п.8.5.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП інспектор Носуленко Т.М. виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Негайно, після закінчення розгляду справи, відповідно до ст. 285 КУпАП винесену постанову серії ДП18№ 692768 було оголошено, та враховуючи ч. 3 cт. 285 КУпАП вручено копію позивачу під особистий підпис.

03.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії щодо складання постанови до УПП в Одеській області ДПП.

Не погоджуючись із зазначеною постановою ОСОБА_1 звернувся зі скаргою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу серії ДП18№ 692768 до УПП в Одеській області ДПП.

Листом від 11.07.2019 року за вих. №І-2475/41/13/04/03-19 було повідомлено скаржника, що в наслідок проведеної у межах повноважень перевіркою зазначених в скарзі обставин, було встановлено, що в діях інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП в Одеській області ДПП капітана поліції Носуленко Т.М. в частині складання відносно водія автомобіля «Тойота Ленд Круїзер», номерний знак АА8485ТВ громадянина ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ДП18 № 692768 від 27.06.2019 року, порушень вимог чинного законодавства не вбачається.

Вважаючи, що відповідачем протиправно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що постанова серії ДП18 №692768 у справі про адміністративне правопорушення від 27.06.2019 р. повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення правил перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У відповідності до розділу 34 «;Дорожня розмітка» ПДР України, розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію 1.1 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Також, як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

З відеозапису долученого до матеріалів справи вбачається (колегією суддів перевірено відеозапис), що позивач здійснив перетин суцільної лінії 1.1 та зупинився на напрямному острівці.

Відповідно до ПДР України напрямні острівці позначаються похилими лініями і суцільною 1.1. яка позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено.

Таким чином, на напрямних острівцях заборонено не тільки стояти, але навіть заїжджати, оскільки за перетин суцільної горизонтальної лінії розмітки 1.1 передбачена відповідальність ч.1 ст.122 КУпАП, про що вірно зазначено судом першої інстанції і з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин, законодавством України уповноваженим працівникам підрозділів патрульної поліції Національної поліції, які мають спеціальні звання, було надано право на місці вчинення адміністративного правопорушення від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Доводи апеляційної скарги про не пояснення поліцейськими причин зупинки транспортного засобу, про відсутність в діях позивача об`єктивної та суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, та інші, колегія суддів вважає повністю необґрунтованими, оскільки як вище встановлено та зазначено, позивач здійснив перетин суцільної лінії 1.1 та зупинився на напрямному острівці (вказані обставини позивачем не спростовані), а працівники поліції, при складанні протоколу про порушення ПДР, діяли в межах своїх повноважень та відповідно до норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 286, 272, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Київського районного суду міста Одеси від 26 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 січня 2020 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук