Справа № 520/11484/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 р. м. Харків Справа № 520/11484/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Сіренко О.І. , Бенедик А.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В.,(повний текст складено 02.12.19) по справі № 520/11484/19

за позовом ОСОБА_1

до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вимогами до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення ВП № 59405334 від 15.10.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 2.12.2019 в задоволенні позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій стверджує про неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування заявлених вимог вказує на те, що суд розгляну справу по суті заявлених ним вимог у порядку спрощеного провадження за відсутності відповідних клопотань та без дотримання його прав на участь в такому судовому розгляді, зокрема, щодо подання відповіді на відзив відповідача. Вважає, що висновки суду грунтуються на неповному з`ясуванні фактичних обставин щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі № 640/15590/18, оскільки вимога державного виконавця щодо виконання рішення суду датована 03.10.2019, а лист боржника про виконання 12.08.2019. Звертає увагу суду, що докази фактичного виконання судового рішення матеріали справи не містять, що зумовлює наявність підстав для задоволення його позову.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідач не погодився з вимогами апеляційної скарги, надавши клопотання про розгляд справи у відсутність його представників, одночасно прохаючи залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Позивач надав до суду заяву про зупинення розгляду справи у зв`язку з його хворобою, проте жодних доказів свого захворювання до суду апеляційної інстанції не надав. Розглядаючи таке клопотання позивача, колегія суддів враховує особливості розгляду справи, визначені параграфом 2 глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України. Зокрема, ч. 7 ст. 287 КАС України передбачено розгляд справи судом апеляційної інстанції протягом 10 днів, а ч. 3 ст. 268 КАС України передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи. Відповідно, зважаючи на відсутність доказів захворювання позивача та факт його належного повідомлення про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів не вбачає підстав для зупинення провадження у справі або відкладення її розгляду.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлення про час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь обставин справи, дослідивши та оцінивши зібрані під час судового розгляду докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог поданої позивачем апеляційної скарги з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження від 14.11.2019 вказав на вимоги ч. 1 та ч. 2 ст. 257 КАС України, якими передбачена можливість розгляду справ незначної складності за правилами спрощеного провадження. За висновком суду, оскільки вказана справа не визначена у ч. 4 ст. 257 КАС України, враховуючи обставини справи, визначені ч. 3 ст. 257 КАС України, керуючись п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України, справа може бути розглянута за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з положень п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, якими визначено письмове провадження як розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в таких випадках не здійснюється, згідно вимог ст. 229 КАС України.

Разом з тим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця врегульовані ст. 287 КАС України, частино 4 якої передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Тобто, правила розгляду справ в порядку спрощеного провадження не розповсюджуються на таку категорію спорів позовного провадження, зважаючи на особливість їх розгляду, визначену параграфом 2 глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, ч. 1 ст. 268 КАС України передбачено, що у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Згідно ч. 2 ст. 268 КАС України, учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Отже, приписами діючого процесуального законодавства передбачено обов`язковість повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, що унеможливлює визначення розгляду такої справи в порядку письмового провадження на стадії відкриття провадження у справі. В той же час, неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Аналіз викладених вище положень норм КАС України дає підстави для висновку про те, що суд першої інстанції може розглянути справу у випадку неприбуття у судове засідання учасників справи, проте лише за умови, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Суд зауважує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. На суд покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані учасниками справи. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Частиною 2 статті 6 КАС України (тут і далі - в чинній редакції) передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), сформульовану в рішенні від 08.11.2018 у справі «Созонов та інші проти України» (Заява № 29446/12, пункти 7, 8), в якій ЄСПЛ зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

У рішенні ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03, пункт 26) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Отже, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини 3 статті 2 КАС України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на вищевикладене та доводи апеляційної скарги позивача, суд апеляційної інстанції констатує наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення, з огляду на наступні обставини справи.

В ході судового розгляду було встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 у справі № 640/15590/18 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова "Про утримання надміру виплачених сум пенсії" від 20.08.2018 №538. Зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 неправомірно утриману суму пенсії у розмірі 8333,20 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі № 640/15590/18 в частині задоволення позовних вимог залишено без змін. Проте, в частині відмови у задоволені позовних вимог рішення суду першої інстанції було скасоване та прийняте нове судове рішення про визнання протиправними дій Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова в частині безпідставного утримання з 01.10.2017 по 20% помісячно від пенсії ОСОБА_1 у розмірі 10761,1 грн. Зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова прийняти рішення про поновлення виплати пенсії за раніше нараховану суму 11953,78 грн.

Харківським окружним адміністративним судом 13.06.2019 видані виконавчі листи як на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 (виконавчий лист № 640/15590/18, яким зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 неправомірно утриману суму пенсії у розмірі 8333,20 грн.), так і на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2019 (виконавчий лист № 640/15590/18, яким зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова поновити позивачу виплату пенсії у розмірі 11953,78 грн.).

В той же час, наявними матеріалами справи підтверджено, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі № 640/15590/18, якою було зобов`язано управління повернути ОСОБА_1 неправомірно утриману суму пенсії у розмірі 8333,20 грн., було виконано відповідачем добровільно, шляхом здійснення доплату утриманих з пенсійної виплати коштів за період з 01.10.2018 по 28.02.2019 на загальну суму 10434 грн. 48 коп. (в тому числі 8333,20 грн, утриманих в жовтні 2018 - січні 2019). Така виплата була проведена у березні 2019 року разом із пенсією за березень місяць (06.03.2019).

Всього до виплати у березні 2019 року становила сума 20861 грн 78 коп., з якої 10427,30 грн - пенсія за березень 2019 року, 10434,48 грн - згідно рішення суду). Зазначена обставина підтверджується розшифровкою виплати ОСОБА_1 , долученої боржником до матеріалів справи.

Наявність постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 25.06.2019 було відкрито виконавче провадження № 59405334 про зобов`язання Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) повернути ОСОБА_1 неправомірно утриману суму пенсії у розмірі 8333,20 грн. не спростовує факт добровільного виконання відповідачем рішення суду.

З огляду на такі обставини є необгрунтованими доводи заявника апеляційної скарги про неможливість врахування листа відповідача від 12.08.2019 № 2953/03.25-20, яким Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило старшого державного виконавця про проведення виплат у березні 2019 на виконання судового рішення.

Отже, на час винесення постанови про закінчення ВП № 59405334 від 15.10.2019 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 640/15590/18, виданого 13.06.2019 Харківським окружним адміністративним судом про зобов`язання Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) повернути ОСОБА_1 неправомірно утриману суму пенсії у розмірі 8333,20 грн. зумовлене наявністю підстав, передбачених п.9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Колегія суддів враховує, що підтвердження неотримання за рішенням суду неправомірно утриманої суми пенсії у розмірі 8333,20 грн позивачем жодних доказів не надано ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанцій.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів констатує відсутність підстав для задоволення позову, оскільки фактичні обставини справи та вимоги діючого законодавства на час спірних правовідносин сторін свідчать про правомірність оскаржених дій державного виконавця з закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та вимоги ст. 139 КАС України, у справі відсутні підстави для здійснення нового розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 по справі № 520/11484/19 скасувати.

Прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко А.П. Бенедик

Повний текст постанови складено 08.01.2020.