Справа № 240/11149/19
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11149/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Лавренчук О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо відмови в передачі земельної ділянки в оренду на 49 років ОСОБА_1 викладені в листі від 18.04.2019, № Г-1634/0-1312/0/22-19 Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області передати в оренду на 49 років для сінокосіння ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0192 площею 34.1901га., яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського Району Житомирської області.

В обґрунтування позову зазначає, що звернувся до відповідача з клопотанням про передачу в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельної ділянки площею 34.1901га., яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області. Листом, що надійшов 18.04.2019 відмовлено у задоволенні клопотання. Вважає таку відмову протиправною, оскільки підстави зазначені у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не відповідають вимогам Земельного кодексу України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 позовну заяву залишено без руху.

До суду 01.11.2019 від позивача надійшла заява у якій заявник просить надати роз`яснення, якою статтю КАС України суд керувався приймаючи ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху.

Ухвалою від 04.11.2019 повернуто без розгляду заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 25.10.2019 про залишення позовної заяви без руху.

До суду 05.11.2019, на виконання вимог ухвали суду від 25.10.2019, надійшла заява з додатками.

Ухвалою суду від 07.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відділом документального забезпечення суду 26.11.2019 зареєстровано відзив на позовну заяву у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, у відповідача відсутні повноваження щодо розпорядження землями водного фонду, а позивач претендує саме на такі землі. Зазначає, що позивачем не було подано розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог відповідач зазначає, що на момент подачі позивачем клопотання про передачу спірної земельної ділянки в оренду, відповідно до довідки відділу у Брусилівському районі Головного управління Держгеокадастру, спірна земельна ділянка вже була передана до земель комунальної власності, про що позивача було повідомлено.

Суд, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з таких підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням від 22.12.2018, в якому просив передати в оренду для сінокосіння терміном на 49 років земельну ділянку за кадастровим номером :02:000:0192 площею 34.1901га, яка розташована на території Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області.

Листом №Г-1634/0-1312/0/22-19 від 18.04.2019 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що:

- заявник є керівником, підписантом і засновником Селянського (фермерського) господарства "Нона", "Нона-1", а тому отримання земельних ділянок в оренду має відбуватись за процедурою проведення земельних торгів;

- позивачем не надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду;

- спірна земельна ділянка наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області передана у комунальну власність Брусилівської селищної ради.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою та протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.116 Земельного кодексу України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами ч. 2 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства ( ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.123 Земельного Кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно вимог ст.123 Земельного кодексу України, питання про надання земельних ділянок комунальної власності у користування розглядається також органами місцевого самоврядування, за результатами якого приймається рішення.

При цьому статтею 83 Земельного кодексу України визначено категорії земель, які перебувають у комунальній власності.

Так, згідно ч.1 та ч.2 цієї статті, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

У відповідності до п."а" ч.5 ст.83 Земельного кодексу України, територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі передачі їм земель державної власності.

Відповідно до ч.1 статті 117 Земельного кодексу України, передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Судом досліджено надану представником відповідача копію Наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-5020/14-18-СГ від 22.12.2018(а.с. 37) та копію акту приймання-передачі від 22.12.2018, та встановлено, що земельна ділянка площею 34.1901 га, кадастровий номер :02:000:0192, передана із державної власності у комунальну власність Брусилівській селищній раді Брусилівського району Житомирської області (а.с. 39).

Отже, спірна земельна ділянка станом на 22.12.2018 передана у комунальну власность Брусилівської селищної ради Брусилівського району Житомирської області на підставі статей 83, 117 Земельного кодексу України.

Таким чином, у Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відсутні повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою державної або комунальної власності, в тому числі, щодо передачі у користування відповідно до статей 122 та123 ЗК України, а також щодо передачі її в оренду позивачу згідно поданого клопотання від 22.12.2018.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :02:000:0192 площею 34.1901га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук