Справа № 234/16081/19
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року справа №234/16081/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., секретаря судового засідання Тішевського В.В., позивача особисто, відповідача особисто, розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцева Олексія Сергійовича на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 листопада 2019 р. (у повному обсязі складено 08 листопада 2019 року у м. Краматорськ) у справі № 234/16081/19 (головуючий І інстанції суддя Бакуменко А.В.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцева Олексія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 23.09.2019 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою до поліцейського взводу № 1 роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцева О. С., в якому позивач просив постанову відповідача ДПО18 № 700910 від 20.09.2019 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити (а.с. 1-6).

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 листопада 2019 р. у справі № 234/16081/19 позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії ДПО18 № 700910 від 20.09.2019 року, яка винесена поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцевим Олексієм Сергійовичем відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. за порушення вимог ч.6 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 18-20).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 22-24).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час патрулювання 20.09.2019 року поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та м. Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцевим Олексієм Сергійовичем було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме: водій автомобілю TOYOTA CAMRY, н.з. НОМЕР_1 у м. Краматорську керував транспортним засобом, у якого передній номерний знак знаходився у невстановленому для цього місці, чим порушив п. 2.9 в) та 2.1 г) ПДР України - не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Зазначені порушення ПДР відповідачем було доведено відеозаписом.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скраги, позивач проти цих доводів заперечував. Сторони надали відповідні пояснення.

За вимогами ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Відповідно до копії постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 700910 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 20.09.2019 року о 13 год. 25 хв. позивач керував транспортним засобом Toyota Camry з державним номерним знаком НОМЕР_1 , у котрого передній номерний знак знаходився у невстановленому для цього місці, чим порушив п. 2.9 в ПДР України та не мав полісу цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту, допустив порушення вимог п. 2.1 г ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказаною постановою до водія застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. (а.с. 8).

Спірним у даній справі є правомірність винесення відповідачем постанови серії ДПО18 № 700910 від 20.09.2019, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу 425 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

За унормуванням п. 2.9 ПДР водієві забороняється: в) керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Тобто, чинним законодавством передбачено випадки, під час яких водієві забороняється керувати транспортним засобом. Кожен з них є окремим самостійним випадком, відокремленим крапкою з комою.

Частина 6 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За визначенням п. 2.1. Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із пунктом 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Статтею 36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

За правилами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За унормуванням ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини шоста статті 121, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За правилами ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч. 5 ст. 258 КУпАП).

За змістом ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Статтею 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

За унормуванням ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 5 статті 14 Закону України Про дорожній рух учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

П. 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила), передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

З відеозапису вбачається, що у позивача при керуванні автомобілем TOYOTA CAMRY, НОМЕР_1 у м. Краматорську, номерний знак знаходився у невстановленому для цього місці, а саме: за лобовим склом праворуч.

Згідно п. 4.2 Розділу 4 «ДСТУ 4278-2006 Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування» знаки на легкових автомобілях дозволено встановлювати лише по осі симетрії автомобіля.

Також з відеозапису вбачається, що поліцейський належним чином представився, роз`яснив права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, позивач не заперечував вчинення правопорушень п. 2.9 в та 2.1 г ПДР та отримав копію постанови.

Суд не приймає до уваги пояснення позивача стосовно того, що бампер, на якому закріпляється номерний знак, ремонтувався, бо доказів щодо цієї обставини не має.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КупАП).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого п.п. 2.1 г ПДР України, оскільки з відеозапису вбачається, що у позивача був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та порушено п.п. 2.9 в ПДР України, оскільки передній номерний знак транспортного засобу знаходився на лобовому склі.

Відповідно до вимог ст. 284 КУпАП у справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 цього кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених ст. 247 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, відповідачем доведено, що позивачем 20.09.2019 року було порушено п. 2.1 г та п. 2.9 в ПДР України, тому його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та ч. 6 ст.121 КУпАП.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Згідно положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись статями 205, 271, 272, 286, 308, 310, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу № 1 роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцева Олексія Сергійовича - задовольнити

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 листопада 2019 р. у справі № 234/16081/19 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти №1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Гарцева Олексія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко