Справа № 420/5544/19
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5544/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування висновку та зобов`язання винити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування висновку та зобов`язання винити певні дії.

Ухвалою від 27 вересня 2019 року судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України даний адміністративний позов залишено без руху та надано п`ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний термін для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

22 жовтня 2019 року до суду від позивача за вх.№38773/19 надійшла заява з позовною заявою, у якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

- скасувати рішення, викладене у формі висновку ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 18.02.2010 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

- зобов`язати Головне управління ДМС України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 13.01.2005 року у зв`язку з досягненням ним 45-річного віку.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний термін для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

27 листопада 2019 року ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№ 38773/19) та відкрито провадження у адміністративній справі. Залучено до участі у справі у якості відповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з досягненням громадянином Азербайджану ОСОБА_1 45-річного віку, він звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області з клопотанням щодо обміну посвідки на постійне проживання в Україні. Посадовою особою ГУ ДМС України в Одеській області в усному порядку було повідомлено позивача, що дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано. У зв`язку з викладеним, позивач 11.09.2019 звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області з заявою про надання інформації щодо скасування йому дозволу на імміграцію в Україну. Листом Головного управління ДМС України в Одеській області від 18.09.2019 №18-09/19 позивача було повідомлено, що дозвіл на імміграцію в Україну ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано на підставі висновку ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 18.02.2010 та надано копію вказаного висновку. Позивач вказує, що ВГІРФО УМВС України в Одеській області було грубо порушено приписи Конституції України. Про висновок ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 18.02.2010 р. позивач дізнався через 9 років з дати прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, зазначеним листом підтверджується той факт, що дозвіл на імміграцію в Україну гр. Азербайджану ОСОБА_1 всупереч закону було скасовано саме на підставі висновку, а не рішення, яке б мало бути прийняте на підставі такого висновку. 15.10.2004 позивач звернувся до ВГІРФО УМВС України в Одеській області з клопотанням про залишення в Україні на постійне проживання. В. якості підстави для залишення на території України позивачем було зазначено, що відповідно до рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області «Про призначення піклування» від 20.07.2004 № 2, він був призначений піклувальником над громадянином України ОСОБА_2 , 1943 р.н. За результатами розгляду матеріалів клопотання Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інспектором ВГІРФО УМВС України в Одеській області, капітаном міліції Сердюк В.В. складений висновок від 11.01.2005 про залишення на постійне мешкання в України, на підставі якого ОСОБА_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну та документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 , терміном дії «безстроково». Протягом усього часу проживання на території України позивач не порушував чинного законодавства України, в тому числі, про правовий статус іноземців, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався. У висновку від 18.02.2010 р. не надано належну оцінку рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області «Про призначення піклування» від 20.07.2004 № 2, не встановлено чи було відкрито кримінальне провадження по факту підроблення вищенаведеного рішення, чи дійсно позивач є опікуном ОСОБА_2 . Відповідачем не вивчались обставини наявності у позивача родини, зокрема дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився і проживає в Україні.

06 грудня 2019 року до суду від представника Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшов за вх.№46274/19 відзив (а.с.75-78), у якому відповідач зазначає, що 18.02.2010 ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області прийнято висновок про скасування дозволу на імміграцію в України громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про імміграцію». Відповідно до зазначеного висновку, згідно з розпорядженням ГУ МВС України в Одеській області № 272 від 28.03.2009 «Про проведення ревізії справ на імміграцію в Україну іноземних громадян та осіб без громадянства», було надіслано запит голові Кілійської районної ради Одеської області Поджарову І.І. щодо перевірки законності прийняття вищевказаного рішення. Згідно листа Кілійської районної державної адміністрації № 26/9383 від 31.12.2009 та довідки Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 1600 від 29.12.2009 - рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 2 від 20.07.2004 про призначення громадянина ОСОБА_1 піклувальником над громадянином ОСОБА_2 , 1943 р .н., не приймалось. Інших підстав для імміграції вищевказаного громадянина на території України в матеріалах справи не вбачається. У ВГІРФО ГУ MBG України в Одеській області були наявні повноваження щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну, що прийнято з порушенням вимог законодавства.

16 грудня 2019 року до суду від представника ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області до суду за вх.№47517/19 надійшов відзив (а.с.139-141), у якому зазначено, що фактично відбулася ліквідація Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб як урядового органу державного управління та його структурних підрозділів на місцях з переданням функцій іншому знов створеному урядовому органу - Державній міграційній службі України. Таким чином, відбулась ліквідація юридичної особи публічного права Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб у відповідності до Конституції України та чинного законодавства. ГУМВС України в Одеській області не є правонаступником Державного департаменту у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб та жодного відношення до нього не має.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Азербайджану, що підтверджується національним паспортом типу РР № НОМЕР_3 та його перекладом з азербайджанської на російську та українську мови (а.с.86-93).

ОСОБА_1 15 жовтня 2004 році було подано до ВПР та МР УМВС України в Одеській області заяву-анкету про залишення в Україні на постійне мешкання (а.с.82), в с.Дмитрівка Кілійського району Одеської області, де мешкає ОСОБА_2 , 1943 року народження, який потребує догляду та матеріальної підтримки.

При цьому, в матеріалах особової справи позивача наявне рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області №2 від 20.07.2004 року, яким вирішено затвердити рішення комісії по опіці та піклуванню Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області та визначити ОСОБА_1 опікуном громадянина України ОСОБА_2 (а.с.94).

13 січня 2005 року ВГІРФО УМВС України в Одеській області було видано ОСОБА_1 на постійне проживання серії НОМЕР_2 терміном дії - безстроково (а.с.128).

18 грудня 2010 року інспектором ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області Мацишиною О.А. було складено висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 (а.с.113-114), яким згідно вимог п. 1 розділу IV ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , 1970 р.н. скасовано. В паспортному документі громадянина ОСОБА_1 штамп «Дозволено постійне проживання в Україні» - анульовано. Посвідку на ПМП в Україні серії НОМЕР_2 від 13.01.2005 року визнано недійсною та вирішено вилучити для знищення в установленому порядку, на громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . н ., вирішено виставити контрольну картку в АДБ при ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області, громадянинові Азербайджану ОСОБА_1 , оформити виїзд на батьківщину.

В обґрунтування вказаного рішення у висновку зазначено, що згідно розпорядження ГУМВС України в Одеській області № 272 від 28.03.2009 року «Про проведення ревізії справ на імміграцію в Україну іноземних громадян та осіб без громадянства» було надіслано запит голові Кілійської районної ради Одеської області Поджарову І.І. щодо перевірки законності прийняття вищевказаного рішення (а.с.110). Згідно листа Кілійської районної державної адміністрації №26/9383 від 31.12.2009 року та довідки Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 1600 від 29.12.2009 р. рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 2 від 20.07.2004 р. про призначення громадянина ОСОБА_1 піклувальником над громадянином ОСОБА_2 , 1943р.н. не приймалось.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України «Про імміграцію» (далі - Закон).

Згідно ст.1 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію; посвідка на постійне проживання - документ, що підтверджує право іноземця чи особи без громадянства на постійне проживання в Україні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.4 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: особам, які є опікунами чи піклувальниками громадян України, або перебувають під опікою чи піклуванням громадян України.

Заяви про надання дозволу на імміграцію подаються: 2) особами, які перебувають в Україні на законних підставах, - до органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем їх проживання. Заяву про надання дозволу на імміграцію заявник подає особисто до відповідного органу державної влади. За наявності поважних причин (хвороба заявника, стихійне лихо тощо) заява може надсилатися поштою або за дорученням заявника, посвідченим нотаріально, подаватися іншою особою. Для надання дозволу на імміграцію до заяви додаються такі документи: 1) три фотокартки; 2) копія документа, що посвідчує особу; 3) документ про місце проживання особи; 4) відомості про склад сім`ї, копія свідоцтва про шлюб (якщо особа, яка подає заяву, перебуває в шлюбі); 5) документ про те, що особа не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров`я. Крім зазначених документів подаються: 8) для осіб, зазначених у пункті 2 частини третьої статті 4 цього Закону, - копії документів про призначення їх опікунами чи піклувальниками над громадянами України або про встановлення над ними опіки чи піклування громадянина України (п.2 ч.1, ч.ч.2, 5, п.8 ч.7 ст.9 Закону у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Стаття 12 Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Відповідно до підпунктів 21-23 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і подання про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), дозвіл на імміграцію скасовується органом, який його видав. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу, який приймав рішення про надання такого дозволу. Департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.

Суд, проаналізувавши матеріали справи та вищенаведені норми законодавства доходить висновку про правомірність оскаржуваного висновку ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 18.02.2010 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Так, дозвіл на постійне проживання позивачу був наданий на підставі того, що ОСОБА_1 надав інформацію щодо того, що він призначений опікуном над громадянином України ОСОБА_2 рішенням Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області №2 від 20.07.2004 року.

Відповідно до ч.1 ст.54 Цивільного кодексу України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (ст.58 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що позивачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано недієздатним та що позивача встановлено його опікуном.

Суд вважає неналежним доказом рішення Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області №2 від 20.07.2004 року, оскільки з листа Кілійській районної державної адміністрації №26/9383 від 31.12.2009 року (а.с.111) та довідки Дмитрівської сільської ради Кілійського району Одеської області № 1600 від 29.12.2009 р. (а.с.112) вбачається, що таке рішення про призначення громадянина ОСОБА_1 піклувальником над громадянином ОСОБА_2 не приймалось.

Щодо посилання позивача на те, що оскаржуваний висновок ним отримано через 9 років після його прийняття суд зазначає, що спірне рішення направлялось позивачу за адресою с.Дмитрівка АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення не було вручене та було повернено відправнику (а.с.124-125).

При цьому, судом встановлено, що відповідно до листа начальника СГІРФО Кілійського РВ УМВС України в Одеській області вбачається, що згідно повідомлення №290077 від 18.02.2010 року СГІРФО Кілійського РВ УМВС України в Одеській області анульовано реєстрацію по місцю мешкання ОСОБА_1 (а.с.121).

Щодо посилання позивача на наявність у нього дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився і проживає в Україні суд зазначає, що дана обставина не свідчить про протиправність оскаржуваного висновку, оскільки право на постійне проживання в Україні позивачу було надано не на підставі п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про імміграцію», який передбачає, що дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається зокрема батькам громадян України.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини та приписи законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що висновок ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 18.02.2010 року про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є правомірним.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що спірне рішення прийнято в межах компетенції та у спосіб, що передбачений законодавством, що регулює спірні правовідносини, та обґрунтовано, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування рішення, викладене у формі висновку ВГІРФО ГУ МВС України в Одеській області від 18.02.2010 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання Головного управління ДМС України в Одеській області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 13.01.2005 року у зв`язку з досягненням ним 45-річного віку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідачі:

- Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул.Преображенська, 44, м.Одеса, 65014, );

- Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (вул.Єврейська, буд.12, м.Одеса, 65014, ).

Суддя О.А. Вовченко

.