Справа № 620/3286/19
Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року Чернігів Справа № 620/3286/19

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) адміністративну справу за позовом заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної установи «Центр пробації» до Великозліївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної установи «Центр пробації» з позовом до Великозліївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо погодження переліку об`єктів, на яких порушники відбуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт;

- зобов`язати вчинити дії, спрямовані на погодження переліку об`єктів, на яких порушники відбуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що невиконання Великозліївською сільською радою чинних вимог законодавства може призвести до порушення інтересів держави в частині гарантування забезпечення захисту прав неповнолітніх на належне утримання на життя. Вказує, що Ріпкинський районний сектор філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області на виконання вимог чинного законодавства звернувся з листом до Великозліївської сільської ради про визначення та погодження переліку об`єктів, на яких порушники виконуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт на території Великозліївської сільської ради, однак, як вбачається з відповіді сільради, у зв`язку з тим, що кошти на оплату праці у місцевому бюджеті Великозліївської сільської ради на 2019 рік відсутні, тому перелік об`єктів, на яких порушники виконують суспільно корисні роботи, та видів таких робіт радою не погоджено. Зазначає, що не вчинено жодних дій щодо вирішення питання про погодження переліку об`єктів, на яких порушники виконуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт, а також питання про внесення змін до бюджету сільради в частині оплати їх праці свідчить про її протиправну бездіяльність. Також позивач зазначає, що чинним законодавством визначено орган, уповноважений державою здійснювати функції виконання стягнень у виді суспільно корисних робіт, однак ДУ «Центр пробації» не наділений правом звернення до суду для захисту порушених інтересів держави з позовами про зобов`язання органів місцевого самоврядування погодити з уповноваженим органом з питань пробації перелік об`єктів, на яких порушники виконуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт, то прокурор звертається до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі ДУ «Центр пробації», щоб порушені інтереси держави не залишилися незахищеними.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що Законом України «Про місцеве самоврядування» не передбачено жодних повноважень органу місцевого самоврядування та його структурних підрозділів по формуванню тимчасових робочих місць на виробничих об`єктах органу місцевого самоврядування для осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, по виконанню ними тимчасово суспільно корисних оплачуваних робіт з дотриманням чинного трудового законодавства України, охорони праці, нормування праці та оплати праці. Також вказує, що сільська рада не має можливості сформувати місцевий бюджет в частині видатків на інфраструктуру тимчасових робочих місць та не має відповідних виробничих потужностей, тобто об`єктів для організації тимчасових суспільно корисних оплачуваних робіт для осіб, які вчинили адміністративне правопорушення.

Заступником керівника Чернігівської місцевої прокуратури подано суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що Великозліївська сільська рада допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки не визначила види суспільно корисних робіт для порушників, на яких судом накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи. Вказує, що відсутність бюджетних асигнувань та відсутність коштів не можуть бути підставою для невиконання вимог закону.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Ріпкинський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області 02.01.2019 звернувся до Великозліївського сільського голови з листом №11, в якому просив визначити на сесії перелік об`єктів та види робіт, на яких зможуть виконувати стягнення у виді суспільно корисних робіт особи, які перебувають на обліку Ріпкинського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області (а.с.20).

Згідно рішення виконавчого комітету від 29.03.2019 Великозліївська сільська рада вирішила у зв`язку з відсутністю коштів та кошторису на дані цілі, відтермінувати розгляд питання про визначення видів та об`єктів, на яких порушники будуть виконувати стягнення у вигляді оплачуваних суспільно корисних робіт у 2019 році до моменту фінансової можливості сільського бюджету (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів справи, Чернігівською місцевою прокуратурою з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді 28.05.2019 направлено до Державної установи «Центр пробації» та філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області лист від 07.10.2019 №63-1426вих.-19 встановленням строку надання відповіді до 18.10.2019 (а.с.22-23).

Листом від 10.10.2019 № 35/1118-19 філія Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області повідомила, що уповноважений орган з питань пробації не наділений правом звернення до суду для захисту порушених інтересів держави і орієнтований керівництвом ДУ «Центр пробації» на надання інформації до місцевої прокуратури для захисту таких прав згідно з законодавством (а.с.24-25).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» прокурор одержує передбачену законом можливість захищати права та інтереси не конкретного державного органу, а дещо абстрактні інтереси держави, що в широкому сенсі можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів і являти собою потребу в здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих, зокрема, на гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, а також охорону землі, лісів, водойм як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, в тому числі, й територіальних громад.

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 зазначено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 4 наказу Генерального прокурора України від 21.09.2018 № 186 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді та при виконанні судових рішень» визначено, що відомості щодо наявності підстав для застосування представницьких повноважень отримувати, зокрема, з інформації, що надходить до прокуратури від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб`єктів владних повноважень.

В даному випадку, невиконання Великозліївською сільською радою чинних вимог законодавства може призвести до порушення інтересів держави в частині гарантування забезпечення захисту прав неповнолітніх на належне утримання.

Зокрема, згідно статті 2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР № 789-ХІІ від 27.02.1991, держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.

Статтею 27 вказаної Конвенції встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України та частини першої статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно вимог частин першої-третьої статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частинами першою та другою статті 179 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інші законні представники дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Таким чином, одним з найважливіших обов`язків батьків, що випливає з чинного законодавства, є належне матеріальне утримання дитини, у тому числі, здійснення своєчасної сплати аліментів на їх рахунок.

06.02.2018 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів» від 07.12.2017 № 2234-VІІІ, яким запроваджено новий вид адміністративного стягнення: суспільно корисні роботи.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 31-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення суспільно корисні роботи полягають у виконанні особою, яка вчинила адміністративне правопорушення, оплачуваних робіт, вид яких та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначає відповідний орган місцевого самоврядування. Суспільно корисні роботи призначаються районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судом (суддею) на строк від ста двадцяти до трьохсот шістдесяти годин і виконуються не більше восьми годин, а неповнолітніми - не більше двох годин на день.

Частиною першою статті 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що несплата аліментів на утримання дитини одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, - тягне за собою виконання суспільно корисних робіт на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин.

Законом України від 07.12.2017 № 2234 Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено главою 31-А, зокрема, статтею 325-1, якою визначено, що постанова районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду (судді) про накладення адміністративного стягнення у вигляді суспільно корисних робіт надсилається на виконання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, не пізніше дня, наступного за днем набрання постановою законної сили. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої визначається відповідним органом місцевого самоврядування. За виконання суспільно корисних робіт порушнику нараховується плата за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється погодинно за фактично відпрацьований час у розмірі не меншому, ніж встановлений законом мінімальний розмір оплати праці.

Таким чином, державою створюються умови для реалізації відповідальності батьків за забезпечення належного життєвого рівня дитини, зокрема шляхом внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині введення інституту адміністративного покарання у вигляді суспільних робіт за ухилення батьків від сплати аліментів на утримання дітей.

Так, наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 № 474/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.03.2013 за № 457/22989, затверджено Порядок виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт (далі - Порядок).

Згідно пунктів 11.1, 11.2 Порядку виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт покладається на уповноважений орган з питань пробації. Виконання стягнення у вигляді суспільно корисних робіт здійснюється шляхом залучення порушників до суспільно корисної праці, вид якої та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, визначається відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 12.1 Порядку при виконанні постанов суду (судді) про застосування суспільно корисних робіт на уповноважений орган з питань пробації покладаються, у тому числі, погодження з органами місцевого самоврядування та власниками підприємств переліку об`єктів, на яких порушники виконуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт.

В силу пункту 11.5 Порядку щороку на початку року уповноважений орган з питань пробації надсилає запити (додаток 1) до органів місцевого самоврядування та власникам підприємств щодо погодження переліку об`єктів, на яких порушники відбуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт.

Відповідно до визначеного органами місцевого самоврядування переліку об`єктів, на яких порушники відбувають суспільно корисні роботи, уповноважений орган з питань пробації у десятиденний строк з дня отримання постанови суду (судді) видає порушнику направлення на один з цих об`єктів (пункт 13.15 Порядку).

Статтею 325-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу за місцем виконання порушником суспільно корисних робіт покладається, зокрема: погодження з органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, переліку об`єктів, на яких порушники виконують суспільно корисні роботи, та видів таких робіт; нарахування плати порушнику за виконання суспільно корисних робіт та перерахування її на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби для подальшого погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Підпунктом 2 пункту «а» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження: сприяння діяльності органів суду, прокуратури, юстиції, служби безпеки, Національної поліції, Національного антикорупційного бюро України, адвокатури і Державної кримінально-виконавчої служби України.

Відповідно до пункту 1 розділу І Типового положення про уповноважений орган з питань пробації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2017 №2649/5 (далі Типове положення), уповноважений орган з питань пробації є органом виконання покарань, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та пробації.

Згідно абзаців 15, 17 розділу ІІ Типового положення до основних завдань та функцій органу пробації належать: виконання адміністративних стягнень у вигляді виправних робіт, громадських робіт та суспільно корисних робіт; визначення спільно з органами місцевого самоврядування видів громадських робіт, суспільно корисних робіт та переліку об`єктів, на яких вони виконуються.

Наказом Державної установи «Центр пробації» № 367/ОД-19 від 26.04.2019 затверджено Положення про філію Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області (далі - Положення) (а.с.29-30).

Згідно пункту 2 розділу І Положення філія Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області безпосередньо підпорядковується Державній установі «Центр пробації» та є відокремленим підрозділом без права юридичної особи (а.с.31-38).

Пунктами 2, 7 розділу ІІ Положення встановлено, що завданнями та функціями філії є: організація та координація діяльності уповноважених органів з питань пробації, зокрема, щодо виконання адміністративних стягнень у вигляді виправних робіт, громадських робіт та суспільно корисних робіт; взаємодія з державними органами, прокуратурою, судами, Національною поліцією, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями з питань реалізації завдань, визначених законодавством про пробацію.

В порушення вищезазначених норм законодавства Великозліївською сільською радою не вчинено жодних дій щодо вирішення питання про погодження переліку об`єктів, на яких порушники виконуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт.

Таким чином, Великозліївська сільська рада як орган місцевого самоврядування допустила у спірних правовідносинах протиправну бездіяльність, оскільки всупереч вимог статей 31-1, 325-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядку виконання адміністративних стягнень у вигляді громадських робіт, виправних робіт та суспільно корисних робіт, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19.03.2013 № 474/5, за зверненням уповноваженого органу з питань пробації не визначила види суспільно корисних робіт для порушників, на яких судом накладено адміністративне стягнення у вигляді суспільно корисних робіт, та перелік об`єктів, на яких порушники повинні виконувати ці роботи, та не надіслала їх до уповноваженого органу з питань пробації.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача, викладені у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив, щодо відсутності відповідних виробничих об`єктів, організацій чи установ для організації тимчасових суспільно корисних робіт, оскільки згідно рішення від 29.03.2019 Волосківської сільської ради підставою для неможливості проведення суспільних корисних робіт на території сільської ради була відсутність коштів та кошторису на дані цілі.

При цьому, суд також враховує, що відсутність коштів не може бути причиною невиконання вимог чинного законодавства.

Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури підлягає задоволенню повністю.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов заступника керівника Чернігівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної установи «Центр пробації» до Великозліївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Великозліївської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області (вул. Центральна, буд. 91, с. Вороб`їв, Ріпкинський район, Чернігівська область, 15051, ) щодо погодження переліку об`єктів, на яких порушники відбуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт.

Зобов`язати Великозліївську сільську раду Ріпкинського району Чернігівської області (вул. Центральна, буд. 91, с. Вороб`їв, Ріпкинський район, Чернігівська область, 15051, ) вчинити дії, спрямовані на погодження переліку об`єктів, на яких порушники відбуватимуть суспільно корисні роботи, та видів таких робіт.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2020 року.

Суддя О.Є. Ткаченко