Справа № 580/1548/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року справа № 580/1548/19

17 годин 23 хвилини м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/1548/19

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач ОСОБА_1 - особисто]

до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача - не прибув]

про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, прийняв рішення.

14.05.2019 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019 № Ф-1761-50 у сумі 9208,76 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.01.2019 № Ф-1761-50 у сумі 199,85 грн.

Ухвалою від 29.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання 11.06.2019. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 провадження у справі №580/1548/19 зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №520/3939/19 (провадження № Пз/9901/10/19), розгляд питання про поновлення провадження у справі призначено на 10.09.2019. Ухвалою від 10.09.2019 продовжено термін зупинення провадження у справі. Ухвалою від 13.01.2020 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.01.2020. Ухвалою від 13.01.2020 допущено заміну відповідача правонаступником.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 12.05.2010 зареєстрований як фізична особа-підприємець. На момент прийняття оскаржуваних вимог зареєстрованими видами діяльності є: код КВЕД 69.10 діяльність у сфері права (основний); код КВЕД 70.22 консультування з питань комерційної діяльності у керування; код КВЕД 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. 02.12.2010 позивачем отримано ліцензію Серія АВ №5479009 на право здійснення діяльності арбітражного керуючого. Позивач зазначає, що протягом 2018 року щоквартально подавалися податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця та щорічно подавався Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску форми №Д5. Позивач вважає, що податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа. Діяльність арбітражного керуючого підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої врегульовано статтею 178 Податкового кодексу України, лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа - підприємець відповідно до вимог законодавства. Позивач зазначає, що відповідно до положень частини 4 пункту 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 №1588, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі фізична особа зобов`язана подати особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяву за формою № 5-ОПП з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності. Позивач зазначає, що на виконання зазначеного обов`язку 12.03.2018 подано до відповідача відповідну заяву. Облік платників єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) здійснюється відповідно до статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 07.08.2010 № 2464-VI (далі - Закон № 2464). Згідно частини 3 статті 5 Закону № 2464 взяття на облік платників ЄСВ, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника ЄСВ за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та Положення про реєстр страхувальників затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 116 (далі - Порядок № 116). ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755), до нього не можуть застосовуватись положення частини 3 статті 5 Закону № 2464. Позивач зазначає, що ним, як фізичною особою - підприємцем, платником єдиного податку 3 групи, щомісячно сплачувався ЄСВ у розмірі 22% від мінімальної заробітної плати, а борг у оскаржуваних вимогах є подвійним нарахування ЄСВ. Позивач вважає, що вимоги Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.01.2019 № Ф-1761-50 та від 05.02.2019 № Ф-1761-50, відповідно до якої за позивачем обліковано недоїмку зі сплати ЄСВ у сумі 199,85 грн та у сумі 9208,76 грн відповідно, є протиправними та належать скасуванню.

Відповідач позов не визнав, 11.06.2019 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що ОСОБА_1 є арбітражним керуючим, здійснює діяльність на підставі свідоцтва від 09.08.2013. Позивач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), як фізична особа - підприємець. Відповідачем на виконання пункту 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 направлено 12.03.2018 позивачу повідомлення про взяття на облік за формою № 2-ЄСВ. Відповідач вважає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з ЄСВ окремо за кожним видом діяльності. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 базою нарахування ЄСВ для платників, зазначених у пунктах 4, 5 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) частини 1 статті 4 Закону № 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що належить обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом № 2464. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464 базою нарахування ЄСВ для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої цим Законом. Сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно з частиною 5 статті 8 Закону № 2464 ЄСВ для зазначених категорій платників встановлено у розмірі 22 % до бази нарахування. Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сплачують ЄСВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ. Сума ЄСВ, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. У зв`язку з несплатою позивачем як особою, яка проводить незалежну професійну діяльність ЄСВ, відповідачем прийнято вимоги про сплату боргу від 03.01.2019 № Ф-1761-50 у сумі 199,85 грн та від 05.02.2019 № Ф-1761-50 у сумі 9208,76 грн.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши позицію представника позивача та представника відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

У даній справі спірним є питання обліку та правомірності вимоги щодо сплати позивачем ЄСВ за двома підставами, а саме: як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом №2464. Інструкцією, що визначає процедуру нарахування і сплати ЄСВ страхувальниками, визначеними Законом № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів є Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 499).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу - підприємця 12.05.2010 (а.с.49). Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 14.05.2010 № 1019/29-040 позивача взято на облік в органах державної податкової служби 13.05.2010 за №32453 (а.с.50) як платника ЄСВ. Згідно відомостей з ЄДР 25.02.2019 припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1

ОСОБА_1 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без обмеження строку дії, що підтверджується свідоцтвом від 18.07.2013 № 1432/5 (а.с.53).

Позивач як фізична особа - підприємець за 2018 рік сплатив ЄСВ у сумі 9828,72 грн, що підтверджується копіями дублікатів квитанцій від 18.04.2018 № 0.0..1 про сплату ЄСВ у сумі 2457,18 грн (а.с.60), від 18.07.2018 № 0.0..1 про сплату ЄСВ у сумі 2457,18 грн (а.с.61), від 17.10.2018 № 1385-5317-3786-1883 про сплату ЄСВ у сумі 2457,18 грн (а.с.62), від 18.01.2019 № 0.0..1 про сплату ЄСВ у сумі 2457,18 грн (а.с.63) за відомостями, наявними у інтегрованій картці платника (а.с.89-90).

Згідно інтегрованої картки платника ГУ ДПС у Черкаській області у 2018 році здійснювало нарахування ЄСВ ОСОБА_1 : 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП на спрощеній системі оподаткування та 19.04.2018 у сумі 1638,12 грн як ФОП з ознакою незалежної професійної діяльності (а.с.89); 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП на спрощеній системі оподаткування та 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП з ознакою незалежної професійної діяльності (а.с.89 - зворотній бік); 21.10.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП на спрощеній системі оподаткування та 21.10.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП з ознакою незалежної професійної діяльності (а.с.88).

03.01.2019 ГУ ДФС у Черкаській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1761-50, згідно з якою за позивачем як фізичною особою обліковано борг зі сплати ЄСВ у сумі 199,85 грн станом на 21.02.2019, у тому числі штраф у сумі 191,24 грн та пеня у сумі 8,61 грн (а.с.48).

05.02.2019 ГУ ДФС у Черкаській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1761-50, згідно з якою за позивачем як фізичною особою обліковано борг зі сплати ЄСВ у сумі 9208,76 грн станом на 31.01.2019, у тому числі штраф у сумі 191,24 грн та пеня у сумі 8,61 грн (а.с.47).

За результатами адміністративного оскарження вимог від 03.01.2019 № Ф-1761-50 та від 05.02.2019 № Ф-1761-50 до ДФС України прийнято рішення від 08.04.2019 № 16389/6/99-99-11-05-02-25, яким вимогу від 05.02.2019 № Ф-1761-50 залишено без змін, а скаргу у частині оскарження вимоги від 05.02.2019 № Ф-1761-50 - без задоволення, у іншій частині - без розгляду (а.с.74-77).

Вважаючи зазначені вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку ЄСВ, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 ЄСВ - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктами 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 установлено, що платниками ЄСВ є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Згідно частини 2 статті 5 Закону № 2464 узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників. Взяття на облік платників ЄСВ, зазначених, зокрема у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина 2 статті 5 Закону № 2464).

Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників ЄСВ у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників ЄСВ визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162). Порядок поширюється на платників ЄСВ, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).

Згідно пункту 4 розділу ІІ Порядку № 1162 взяття на облік фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників ЄСВ підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755).

Взяття на облік платників ЄСВ, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника ЄСВ за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).

Платники ЄСВ, зазначені в пункті 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 2 частини 3 статті 16 Закону № 2464). Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 3 частини 1 статті 20 Закону № 2464).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац 3 частини 2 статті 20 Закону № 2464).

Судом встановлено, що 13.03.2018 відповідачем направлено позивачу повідомлення № 010 (а.с.54) про взяття на облік ОСОБА_1 як платника ЄСВ.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 правомірно узято відповідачем на облік як самозайняту особу.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Rysovskyy проти України у рішенні від 20.10.2011 заява №29979/04, §71 зазначено про особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. На них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, що посилять прозорість і ясність дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).

ЄСПЛ у рішенні від 07.07.2011 зазначив: у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків належить віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Serkov проти України, заява № 39766/05, параграф 43).

Судом встановлено, що позивач як фізична особа - підприємець з 12.05.2010 до 25.02.2019 перебував на обліку в ГУ ДПС у Черкаській області як платник ЄСВ, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками ЄСВ. Законом № 2464 не передбачається порядок обліку та сплати ЄСВ фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.

Суд зазначає, що хоча процедура щодо обліку платників ЄСВ й була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом, однак у частині визначення обов`язків платників ЄСВ суперечить Закону № 2464, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру, узгоджуються з принципом належного врядування, оскільки надано перевагу приписам нормативно-правового акта, нижчому за ієрархією рівня від указаного Закону.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина 5 статті 242) встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 580/971/19 (ЄДРСР 86333232) зазначено, що нарахування контролюючим органом ЄСВ позивачу як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, спричиняє подвійну його сплату, оскільки такий внесок сплачувався позивачем самостійно, як фізичною особою-підприємцем. Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Оскільки позивач як фізична особа-підприємець сплачував ЄСВ у порядку та розмірах, визначених законодавством, в розмірі не менше мінімального, це виключає обов`язок по сплаті у цей період ЄСВ позивачем ще і як особою, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, проте не отримувала дохід від неї. Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19 (ЄДРСР 86333232) та від 05.12.2019 у справі № 260/358/19 (ЄДРСР 86162135).

Оцінюючи оскаржувану вимогу за критеріями згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що оскаржувану вимогу прийнято не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції від 29.05.2019 № 0/0//1, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат із сплати судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 05.02.2019 № Ф-1761-50 у сумі 9208,76 грн (дев`ять тисяч двісті вісім) грн 76 коп.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.01.2019 № Ф-1761-50 у сумі 199,85 грн (сто дев`яносто дев`ять) грн 85 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 (сорок) коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 14.01.2020.

Суддя Л.В. Трофімова