Справа № 640/18834/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року м. Київ № 640/18834/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, викладене в листі від 15 квітня 2019 року №79975/03;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15 січня 2019 року із зарахуванням до загального страхового стажу для призначення пенсії за віком наступних періодів: 01 вересня 1973 року - 15 липня 1975 року (період навчання в училищі), 10 травня 1976 року - 10 травня 1978 року (період військової служби), 28 вересня 1993 року - 28 липня 1994 року (період роботи в Київському автотранспортному підприємстві 11164 (ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062»), 24 жовтня 1994 року по 31 грудня 1999 року (період роботи в ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Зерно»), 01 січня 2000 року - липень 2001 року (період роботи в ТОВ «Фастко»), квітень-серпень 2004 року (період роботи в ТОВ «Гофаннон»), 02 листопада 2012 року - 15 жовтня 2017 року (період роботи в ТОВ «Київський машино-будівний завод «Магістраль» до моменту досягнення ОСОБА_1 60-річного віку).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15 січня 2019 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії за віком та відповідними документами.

Протягом трьох місяців позивачем, як він вказує у позовній заяві, надавались додаткові документи щодо підтвердження його страхового стажу.

Листом від 15 квітня 2019 року №79975/03 відповідач повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу, а саме, страховий стаж на момент звернення, як зазначено у листі, складає 14 років 8 місяців 27 днів.

З вказаним рішенням позивач не погоджується, з наступних підстав.

15 жовтня 2017 року позивач досяг 60-річного віку, а з заявою про призначення пенсії він звернувся 15 січня 2019 року.

У зв`язку з втратою трудової книжки та за наявності в новій трудовій книжці відомостей про трудову діяльність лише з 2012 року, позивачем відповідачу були надані наступні документи:

- на підтвердження навчання в міському професійно-технічному училищі у період з 01 вересня 1973 року по 15 липня 1975 року - оригінал атестата №3944;

- на підтвердження проходження військової служби у період з 10 травня 1976 року по 10 травня 1978 року - оригінал військового квитка;

- щодо підтвердження роботи в Київському автотранспортному підприємстві 11164 у період з 28 вересня 1993 року по 28 липня 1994 року позивач послався на те, що він не мав можливості розшукати місцезнаходження цього підприємства, тому відповідач врахував трудовий стаж позивача на підставі показань свідків;

- на підтвердження роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Зерно» у період з 24 жовтня 1994 року по 31 грудня 1999 року - оригінал архівної довідки від 12 лютого 2019 року №100-2293;

- на підтвердження роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Фастко» у період з 01 січня 2000 року по липень 2001 року позивач зазначив, що форма ОК-5 підтверджує період його роботи на товаристві, а також відповідь на адвокатський запит, яка надійшла після звернення позивача з заявою про призначення пенсії;

- на підтвердження роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Гофаннон» позивач послався на дані, зазначені у формі ОК-5;

- на підтвердження роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Київський машино-будівний завод «Магістраль» у період з листопада 2012 року по жовтень 2017 року до моменту досягнення позивачем 60-річного віку позивач зазначив, що вказаний період роботи підтверджується записами у трудовій книжці та даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Загальний розмір страхового стажу, як зазначає позивач, становить 190 місяців, тобто 15 років 10 місяців, який, за твердженнями позивача, вистачає для призначення йому пенсії за віком.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що на положення статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також на те, що 15 січня 2019 року позивач звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав паспорт, довідку про присвоєння ІПН, трудову книжку, диплом та військовий квиток.

Крім того, представник відповідача послався й на те, що позивачем 15 січня 2019 року власноручно написано заяву про те, що останній повідомлений про необхідність надання довідки з районного і міського архіву, витягу або довідки з Міністерства інфраструктури та витягу з Єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства.

Відповідно до довідки з державного архіву міста Києва №068-068/ОП-Р-1784-1965 від 18 грудня 2018 року відсутні відомості про ліквідацію підприємств «Автотранспортне підприємство 11164» та «Київське автотранспортне підприємство», а також зазначено юридичну адресу «Київського автотранспортного підприємства 13062»: 04119. Місто Київ, вулиця Дегтярівська, будинок 17, що підтверджує, що підприємство є діючим, тобто, як вважає представник відповідача, період роботи з 1978 року по 1995 року не підтверджено.

Більш того, у відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідно до довідки №100-2293 від 12 лютого 2019 року, виданої Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, ОСОБА_1 з 24 жовтня 1994 року зараховано на посаду водія - експедитора вантажного автотранспорту фірми «Зерно», у зв`язку з реорганізацією хлібопекарського виробництва з 31 грудня 1999 року переведено робітників вказаної фірми до підприємства «Фастко», проте, записів про переведення позивача з фірми «Зерно» до підприємства «Фастко» та про звільнення з займаної посади у трудовій книжці позивача не має.

Також, представник позивача послався й на те, що відповідачем зараховано до страхового стажу для призначення пенсії наступні періоди:

- 01 вересня 1974 року по 15 липня 1975 року - період навчання в училищі;

- 10 травня 1976 року по 10 травня 1978 року - період військової служби;

- 28 вересня 1993 року по 28 липня 1994 року - періоди роботи в Київському автотранспортному підприємстві (ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062») на підставі показань свідків;

- 01 січня 1998 року по 07 липня 2001 року - періоди роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Фастко» враховано за даними реєстру застрахованих осіб;

- з квітня по серпень 2004 року - період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Гофаннон» враховано за даними реєстру застрахованих осіб;

- з листопада 2012 року по грудень 2018 року - період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Київський машино-будівний завод «Магістраль» враховано за даними реєстру застрахованих осіб.

Загальний страховий стаж позивача, як зазначає представник відповідача, становить 14 років 8 місяців 27 днів, який є недостатнім для призначення пенсії.

Також представник відповідача послався й на те, що довідка Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №100-2293 видана 12 лютого 2019 року, тобто, майже через місяць після звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком, а тому, за доводами представника відповідача, відсутні правові підстави для врахування даної довідки з моменту звернення позивача з заявою про призначення пенсії.

На підставі викладеного представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Не погоджуючись з твердженнями представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, позивач надав суду відповідь на відзив, в якій послався на аналогічні обставини тим, що викладені й у позовній заяві, у зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Частинами 1-2 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

У відповідності до абзаців 1, 2 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Частиною 1 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону […].

При цьому, у відповідності до пункту 1.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув 60-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2, в той час, як з заявою про призначення пенсії за віком до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві звернувся 15 січня 2019 року.

При цьому, суд зауважує, що матеріалами справи також підтверджується, що на момент досягнення 60-річного віку, позивач продовжував працювати.

Таким чином, право на звернення до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії у позивача виникло саме у жовтні 2017 року, а не з 01 січня 2018 року, як зазначає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, тобто, застосовуються положення абзацу 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, зокрема, при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсію враховується наявність або відсутність в нього страхового стажу не менше ніж 15 років до 31 грудня 2017 року, а не не менше 26 років, як стверджує відповідач.

Більш того, згідно з абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 2 частини 2 цієї ж статті передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV є, у тому числі, наявність відповідного страхового стажу.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вже було зазначено судом, ОСОБА_1 , 15 січня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою про призначення йому пенсії за віком на загальних підставах.

При прийнятті вказаної заяви посадовою особою управління було зазначено перелік документів, які позивач мав надати до 15 квітня 2019 року, у тому числі, у вказаному переліку зазначено й про необхідність надання довідки за період роботи з жовтня 1994 року по грудень 1995 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, що така довідка (довідка №100-2293 від 12 лютого 2019 року) була надана позивачем 15 березня 2019 року, тобто, до закінчення встановленого спеціалістом управління строку (15 квітня 2019 року).

Так, у відповідності до вказаної архівної довідки №100-2293 від 12 лютого 2019 року, виданої Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією, за документами, які знаходяться на зберіганні в архівному відділі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в складі фонду ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Зерно» ОСОБА_1 був зарахований на посаду водія-експедитора вантажного автотранспорту фірми «Зерно» з 24 жовтня 1994 року відповідно до наказу директора від 24 жовтня 1994 року №60, у зв`язку з реорганізацією хлібопекарського виробництва з 31 грудня 1999 року переведено робітників хлібопекарського виробництва фірми «Зерно» з їх дозволу, до підприємства «Фастко» з місячними посадовими окладами та збереженням умов оплати праці відповідно до наказу виконуючого обов`язки генерального директора від 31 грудня 1999 року №346-к.

Більш того, матеріалами справи підтверджується, що позивачу до страхового стажу зараховано період навчання позивача в училищі з 01 вересня 1974 року по 15 липня 1975 рок; період проходження військової служби з 10 травня 1976 року по 10 травня 1978 року; період роботи з 28 вересня 1993 року по 28 липня 1994 року - періоди роботи в Київському автотранспортному підприємстві (ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062») на підставі показань свідків; період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Фастко» з 01 січня 2000 року по 07 липня 2001 року; період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Гофаннон» з квітня по серпень 2004 року; період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Київський машино-будівний завод «Магістраль» з 02 листопада 2012 року по грудень 2018 року, проте, до страхового стажу позивача не було зараховано період роботи позивача на ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Зерно» з 24 жовтня 1994 року по 31 грудня 1999 року. Загальний страховий стаж становить 14 років 8 місяців 27 днів.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 11 квітня 2019 року №139 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, що передбачено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що позивача повідомлено листом від 15 квітня 2019 року №79975/03.

Частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо того, що посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві вчинялись будь-які дії, направлені на встановлення достовірності даних, зазначених в довідці №100-2293 від 12 лютого 2019 року, виданої Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією (направлення запитів, здійснення відповідної перевірки тощо), в той же час, підстав вважати вказані дані недостовірними або такими, що викликають сумнів, у суду не має.

Більш того, суд наголошує на тому, що зазначена довідка №100-2293 від 12 лютого 2019 року була надана позивачем саме на вимогу посадової особи Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у строки, встановлені цією особою, а саме, до 15 квітня 2019 року, а тому посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на неможливість прийняття до її уваги, у зв`язку з її поданням після подання заяви про призначення пенсії за віком є безпідставними.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не повно, не всебічно та не об`єктивно розглянуто документи, що дають право на одержання пенсії, не вчинено дій щодо витребування від відповідних підприємств, установ або організацій необхідних документів, які підтверджують стаж роботи позивача у період з 24 жовтня 1994 року по 31 грудня 1999 року.

В той же час, суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідачем оспорюється або не визнається факт наявності у позивача страхового стажу за періоди з 01 вересня 1973 року - 15 липня 1975 року (період навчання в училищі), з 10 травня 1976 року - 10 травня 1978 року (період військової служби), з 28 вересня 1993 року - 28 липня 1994 року (період роботи в Київському автотранспортному підприємстві 11164 (ВАТ «Київське автотранспортне підприємство 13062»), з 01 січня 2000 року - липень 2001 року (період роботи в ТОВ «Фастко»), з квітня по серпень 2004 року (період роботи в ТОВ «Гофаннон») та з 02 листопада 2012 року - 15 жовтня 2017 року (період роботи в ТОВ «Київський машино-будівний завод «Магістраль» до моменту досягнення ОСОБА_1 60-річного віку), а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві зарахувати вказані періоди до страхового стажу роботи, який дає право на вихід на пенсію за віком.

Стосовно позовних вимог щодо скасування рішення відповідача, викладеного у формі листа №799575/03 від 15 квітня 2019 року, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість та відсутність правових підстав для їх задоволення, у зв`язку з тим, що під час розгляду справи було встановлено, що вказаний лист є повідомленням позивача про відмову у призначенні пенсії, який направлено позивачу на підставі прийнятого відповідачем рішення №139 від 11 квітня 2019 року, а тому, керуючись з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним й скасувати вказане рішення.

Стосовно позовних вимог щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV періоду роботи: з 24 жовтня 1994 року по 31 грудня 1999 року, суд приходить до висновку, що вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного страхового стажу, для призначення пенсії за віком.

За таких підстав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зокрема, про вихід за межі позовних вимог та визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №139 від 11 квітня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 січня 2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі та про відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 768.40 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №139 від 11 квітня 2019 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 15 січня 2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, )

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова