Справа № 160/5645/19
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2019-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 160/5645/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Э.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 року у справі №160/5645/19
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД»
до: про:Дніпропетровської митниці ДФС визнання протиправними та скасування рішень про визначення митної вартості товарів

ВСТАНОВИВ:

19.06.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТ ТРЕЙД» (далі - ТОВ «АМТ ТРЕЙД») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень про визначення митної вартості товарів / а.с. 4-16/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.06.2019р. відкрито провадження в адміністративній справі №160/5645/19 за вищезазначеним адміністративним позовом та справу призначено до судового розгляду / а.с. 2 /.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на те, що в межах укладеного між ним (покупець) та іноземною компанією QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD. (продавець) зовнішньоекономічного контракту № MSH-1-2017 від 19.10.2017р., було придбано товар:

- 1. тачки ручні несамохідні, садові одноколісні у кількості 5162 шт. на загальну суму 75098 доларів США згідно додатку (специфікації) № 12 від 29.11.2018 р., на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) № WB19-07 від 06.12.2018 р., коносаменту № MRFB181121000 від 14.12.2018 р.;

- 2. тачки ручні несамохідні, садові одноколісні у кількості 6900 шт. на загальну суму 94820 доларів США - згідно додатку (специфікації) № 13 від 09.01.2019 р., на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) № WB19-08 від 16.01.2019 р., коносаменту № MRFB19011483 від 16.01.2019 р..

З метою митного оформлення вищезазначеного товару ним 11.03.2019 р. подано до митного органу митну декларацію (далі МД) № UA110030/2019/002977, та 18.04.2019 р. подано МД № UA110030/2019/004779, у яких митна вартість задекларованого товару була визначена за ціною контракту та на підтвердження заявленої митної вартості товару до декларації були надані всі необхідні документи, але відповідачем поставлено під сумнів правильність визначення декларантом митної вартості вищезазначеного товару через наявність суперечностей у поданих декларантом на підтвердження заявленої митної вартості документах та прийнято рішення коригування митної вартості товару №UA110000/2019/800055/2 11.03.2019 р. та № UA110000/2019/800098/2 від 24.04.2019 р., у яких митна вартість задекларованого товару була визначена із застосуванням резервного методу визначення митної вартості. Позивач вважає, що ці рішення відповідача є необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що у даному випадку були наявні усі підстави для визначення митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, усі надані позивачем разом з МД документи надавали можливість визначити митну вартість товару за ціною контракту та у цих документах відсутні будь-які розбіжності, крім цього в рішеннях відповідача не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано наявність підстав для застосування саме резервного методу визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, просив визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA110000/2019/800055/2 від 11.03.2019р. та № UA110000/2019/800098/2 від 24.04.2019р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2019р. у справі №160/5645/19 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовано рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару № UA110000/2019/800055/2 від 11.03.2019р. та №UA110000/2019/800098/2 від 24.04.2019р.. / а.с. 165-171/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 28.08.2019 р. у цій справі , подав апеляційну скаргу / а.с. 175-180/, у якій посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи було зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до постановлення ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції від 28.08.2019 р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Адміністративна справа №160/5645/19, разом з матеріалами вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 24.10.2019р. / а.с. 174/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.10.2019р. у справі №160/5645/19 апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 р. у справі №160/5645/19 залишено без руху, та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги /а.с. 184/, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 06.11.2019р. цей строк було продовжено / а.с 189/.

У встановлений судом строк відповідачем було виконано вимоги вищенаведеної ухвали суду апеляційної інстанції / а.с. 192-197/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 25.11.2019р. у справі №160/5645/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпропетровської митниці ДФС на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 р. у справі №160/5645/19 /а.с. 198/ та апеляційний розгляд справи у судовому засіданні призначено на 15 годин 30 хвилин 17.12.2019р. / а.с. 199/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строк було повідомлено учасників справи /а.с.200-202/.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 203-206/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, надано оцінку усім письмовим доказам, що були надані суду учасниками справи під час її розгляду, та постановлено у справі рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 28.08.2019 р. залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні:

- представника відповідача, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та просив суд рішення суду першої інстанції від 28.08.2019 р. у цій справі скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог;

- представника позивача, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві позивача на апеляційну скаргу та просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 28.08.2019р. у цій справі залишити без змін,

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та прийняте судом першої інстанції рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Під час розгляду даної справи, як судом першої інстанції, так і апеляційним судом встановлено, що позивачем у справі було укладено зовнішньоекономічний контракт з компанією QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD. (Китай) (продавець) укладено контракт № MSH-1-2017 від 19.10.2017 р. на поставку товару в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною цього контракту, та умовами контракту, серед іншого було визначено, що поставки товару здійснюється за правилами ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 р., які мають обов`язковий характер для сторін у рамках даного контракту, та зазначаються в Специфікації (Додатках) до контракту, а оплата товару, що поставляється згідно за контрактом № MSH-1-2017 від 19.10.2017 року, здійснюється покупцем в доларах США шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на підставі специфікації шляхом прямого банківського переказу по системі S.W.I.F.T. / а.с. 20-22/

Крім цього, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № MSH-1-2017 від 19.10.2017 р., додатків (специфікацій) до нього: № 12 від 29.11.2018 р. та № 13 від 09.01.2019р. / а.с. 20-22,26,67/ поставка партій товару відбувається на умовах поставки FOB Qingdao (Циндао), згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010, умови оплати: оплата в розмірі 51776,00 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару, оплата в розмірі 23322,00 доларів США здійснюється протягом 120 днів від дати фактичного отримання товару, та, відповідно, оплата в розмірі 94820,00 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару.

Продавцем за вищезазначеним контрактом у березні та квітні 2019р. було здійснено поставку партій товару на адресу позивача у справі до України у зв`язку з чим - з метою митного оформлення товарів, позивач - ТОВ «АМТ ТРЕЙД», подав до відділу митного оформлення «Аеропорт» Дніпропетровської митниці ДФС електронні митні декларації (далі МД):

- № UA110030/2019/002977 від 11.03.2019 р. на товар - тачки ручні несамохідні, садові одноколісні у кількості 5162 шт. на загальну суму 75098 доларів США - згідно додатку (специфікації) від 29.11.2018 р. № 12, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) від 06.12.2018 р. № WB19-07, коносаменту від 14.12.2018 р. № MRFB181121000 / а.с. 16-19/;

- № UA110030/2019/004779 від 18.04.2019 р. на товар - тачки ручні несамохідні, садові одноколісні у кількості 6900 шт. на загальну суму 94820 доларів США - згідно додатку (специфікації) від 09.01.2019 р. № 13, на підставі комерційних та товаросупровідних документів: рахунку - фактури (інвойсу) від 16.01.2019 р. № WB19-08, коносаменту від 16.01.2019 р. № MRFB19011483 /а.с.79-84/.

При цьому необхідно зазначити, що митна вартість задекларованого товару, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції), і на підтвердження заявленої митної вартості для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме : - зовнішньоекономічний контракт № MSH-1-2017 від 19.10.2017р., додатки (специфікації) до нього: № 12 від 29.11.2018 р. та № 13 від 09.01.2019 р.; - рахунки - фактури (інвойси): № WB19-07 від 06.12.2018 р., № WB19-08 від 16.01.2019 р.; - пакувальні листи: від 06.12.2018 р., від 16.01.2019 р., - коносаменти: № MRFB181121000 від 14.12.2018 р., № MRFB19011483 від 16.01.2019 р.; - додаткові угоди до зовнішньоекономічного контракту №2 від 02.04.2018 р., № 5 від 10.01.2019 р., № 2 від 28.02.2019 р.; - митні декларації країни відправлення № Е5234491 від 10.12.2018 р. та № 00052037 від 15.01.2019 р. / а.с. 20-63,85-104/

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості останньою виявлені розбіжності у наданих документах, що стало підставою для витребування у декларанта додаткових документів для підтвердження митної вартості товару повідомленням, зокрема: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (у тому числі організацію перевезення та винагорода експедитору); виписка з бухгалтерської документації; каталоги, прайс-листи виробника товару; висновки про вартісні якісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, але декларант (позивач у справі) листами від 11.03.2019 р. та 24.04.2019 р., відповідно, повідомив митний орган про безпідставність вимог про надання додаткових документів та неможливість надання додаткових документів / а.с. 73-756/ та відповідачем прийнято:

- рішення про коригування митної вартості № UA110000/2019/800055/2 від 11.03.2019 р., відповідно до якого митна вартість задекларованого за МД № UA110030/2019/002977 від 11.03.2019 р. товару визначена згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України та різниця митних платежів (з ПДВ) від митної вартості, визначної підприємством та скоригованої митницею склала 257296,72 грн. / а.с. 19-21/,

- рішення про коригування митної вартості № UA110000/2019/800098/2 від 24.04.2019р., відповідно до якого митна вартість задекларованого за № UA110030/2019/004779 від 18.04.2019 р. товару визначена згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України різниця митних платежів (з ПДВ) від митної вартості, визначної підприємством та скоригованої митницею склала 155171,34 грн. / а.с. 64-67/,

і саме ці рішення відповідача є предметом оскарження у цій адміністративній справі.

Також судом під час розгляду справи встановлено, що з метою випуску товарів у вільний обіг позивачем було подано до Дніпропетровської митниці ДФС нові МД № UA110030/2019/003073 від 12.03.2019 р. та № UA110030/2019/005079 від 24.04.2019 р., відповідно, у яких вказано митну вартість товару на рівні, визначеному вищенаведеними рішеннями відповідача з відповідною сплатою до бюджету митних платежів та здійснено митне оформлення товару / а.с. 22-25,68-69/.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у даній адміністративній справі з приводу здійснення митного оформлення товарів, справляння митних платежів врегульовано нормами Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 р.).

При цьому необхідно зазначити, що під час розгляду справи відповідач наполягає ( у письмових запереченнях на адміністративний позов) на те, що під час здійснення митної оцінки товару на підставі доданих позивачем до ВМД документів було виявлено ряд розбіжностей та відсутність необхідних відомостей, щодо ціни задекларованого товару, яка була сплачена або підлягала сплаті, а також через ненадання декларантом певних документів, що унеможливлювало проведення перевірки числових значень заявленої декларантом (позивачем) митної вартості.

Так ч. 1 ст. 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами ст. 248 цього ж Кодексу - митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями ст. 257 МК України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Аналіз положень ст. ст. 49, 50 МК України дає можливість зробити висновок про те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, і відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці, і міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - GAТТ).

Відповідно до ч. 2 статті VII GAТТ - оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Статтями 49-58 Митного кодексу України визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний орган зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також у відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору. При цьому, митний орган має право відійти від наведених у даних нормах матеріального права законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України визначено в ст.57 Митного кодексу України, якою передбачено що:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 64 Митного кодексу України передбачено, що за резервним методом митна вартість визначається :

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Сукупний аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 54, ст. 58 Митного кодексу України дає підстави зробити висновок про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, та має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

З наданих суду копій рішень про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/800055/2 від 11.03.2019р. та №UA110000/2019/800098/2 від 24.04.2019р., які є предметом оскарження у цій справі, вбачається, що підставою для їх прийняття є результат опрацювання всіх поданих декларантом документів, в ході якого встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, але такі висновки митного органу, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта ладних повноважень, що викладені ним у вищенаведених рішеннях, які є предметом оскарження у цій справі, спростовуються аналізом наданих позивачем відповідачу під час митного оформлення товару, та суду під час розгляду справи, документів на підтвердження господарських операцій щодо придбання позивачем задекларованого товару та ввезення його на митну територію України, а саме .

На підтвердження транспортних витрат, пов`язаних з транспортуванням задекларованого товару, позивачем надано: договір №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., укладений з перевізником компанією Global Container Lines Latvija SIA (Латвія), на перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), за умовами якого загальну вартість договору становить із сум, визначених в інвойсі та/або актах виконаних робіт, наданих перевізником замовнику; заявку на поставлення вантажу № 2/1 від 30.11.2018 р., у якій сторонами узгоджена сума фрахту - 4160 доларів США за 4 контейнери, коносамент № MRFB18121000 від 14.12.2018 р., який підтверджує факт здійснення перевезення 4 контейнерів MRKU3010726, MRKU4121431, MSKU8275186, САХU8169840, рахунок № L20498 від 27.02.2019 р. на оплату морського фрахту 4 контейнерів MRKU3010726, MRKU4121431, MSKU8275186, САХU8169840, акт виконаних робіт від 27.02.2019 р. про перевезення вантажу за рахунком № L20498 від 27.02.2019 р., у якому зазначена загальна сума перевезення 4160 доларів США, платіжним дорученням №148 від 04.04.2019 р. на суму 28790,00 доларів США та заявою на купівлю валюти на підставі договору та актів виконаних робіт, зокрема від 27.02.2019р. , а додатковою угодою № 5 від 01.04.2019 р. до цього договору передбачено, що оплата за фрахт по рахункам від 27.02.2019 р. № L20496, № L20497, № L20498, № L20499, № L20500, від 21.03.2019 р. № L20742, № L20743, від 26.03.2019 р. № L20765 буде здійснена до 07.04.2019 р. /а.с. 52-56/

І позивачем до МД № UA110030/2019/002977 від 11.03.2019 р. не надано не договір транспортно-експедиційного обслуговування, а надано вищезазначений договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), відповідно до умов якого предметом договору є міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів, яке зобов`язаний виконати перевізник у порядку та на умовах договору; детальні умови морського перевезення визначаються у заявках, підписаних замовником, які є невід`ємною частиною договору ( пункти 1.1, 1.2, 2.1 договору ).

При цьому під час розгляду справи судом встановлено, що перевізнику була направлена заявка № 2/1 від 30.11.2018 року на міжнародне морське перевезення чотирьох контейнерів вагою 77884 кг., де зазначено порт відправлення та порт доставлення вантажу, узгоджено загальну вартість перевезення у розмірі 4160 доларів США за чотири контейнери. Інші надані документи (коносамент, інвойс, акт виконаних робіт, платіжні доручення) містять в собі інформацію для підтвердження числового значення транспортних витрат, як складової митної вартості товару і у своїй сукупності надають можливість здійснити перевірку таких числових значень / а.с. 57/.

Отже вищенаведене свідчить, що при складанні заявки на перевезення замовником у ній не могло бути зазначено ні номери контейнерів та коносамента, ні номер інвойса, а інформація в заявці кореспондується з інформацією, зазначеною у інших наданих документах, а саме: вага, брутто, кількість місць з даними, зазначеними у пакувальному листі, коносаменті MRFB18121000 від 14.12.2018 р., загальна вартість перевезення з інвойсом № L20498 від 27.02.2019 р. / а.с. 59/, при цьому необхідно враховувати те, що у переліку документів наведеному у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, відсутній такий документ, як заявка на перевезення вантажу, оскільки така не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, а декларантом до митного оформлення було подано рахунок-фактура (інвойс) № L20498 від 27.02.2019 р. та платіжне доручення №148 від 04.04.2019 р., які підтверджують вартість понесених позивачем витрат на перевезення, які входять до складу митної вартості задекларованого товару / а.с. 59-63/, при цьому з огляду на умови додаткової угоди № 5 від 01.04.2019 р. до договору №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., на день декларування товару 11.03.2019р., оплата за фрахт фактично не була здійснена, що виключало можливість надання банківських документів декларантом.

Щодо обставин необхідності підтвердження декларантом факту оплати товару, то з огляду на умови оплати товару, які визначені в додатку (специфікації) № 12 від 29.11.2018 р. / а.с. 26/ а саме: оплата в розмірі 51776,00 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару, оплата в розмірі 23322,00 доларів США здійснюється протягом 120 днів від дати фактичного отримання товару, то на день декларування товару оплата за товар у розмірі 70 % фактично не була здійснена, що виключало можливість надання банківських документів декларантом під час подання МД від 11.03.2019р.

Судом встановлено, що платіжним дорученням № 9 від 29.03.2019 р. позивачем здійснено оплату товару на суму 75098 доларів США на користь QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD, і продавцем листом від 23.5.2019р., підтверджено отримання від позивача коштів за товар згідно контракту № MSH-1-2017 від 19.10.2017 р,. специфікації №12 від 29.11.2018 р. за платіжним дорученням № 9 від 29.03.2019 року. / а.с. 88/

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що з огляду на положення ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товару, що у свою чергу дає можливість зробити висновок про те, що відсутність у митній декларації країни відправлення певних реквізитів не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною доставкою з урахуванням того, що митна декларація країни відправлення містить дані про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування про кількість та ціну товару, номери контейнерів, що в повній мірі співпадає з даними, зазначеними в поданих до митного оформлення документах, і відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів контракту за якими здійснюється поставка товару не впливає на числові значення складових митної вартості, а наявні в матеріалах справи документи - інвойс та платіжне доручення в іноземній валюті №148 від 04.04.2019 р. /а.с. 61/ містять достатньо інформації, яка дозволяє ідентифікувати приналежність цих документів до поставки товару.

Щодо вимог митного органу про необхідність надання інформації стосовно виробника задекларованого товару, то відповідно до п. 10.5 контракту № MSH-1-2017 від 19.10.2017 р. виробником задекларованого позивачем товару є продавець - компанія QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD / а.с. 20-22/, при цьому умовами цього контракту не передбачено обов`язку продавця надати покупцю копії ліцензії на виробництво товару; копії нормативно-технічної документації на виготовлення товару; копії сертифікату на систему якості товару; копія сертифікату продукції власного виробництва; копії свідоцтва про присвоєння товару штрихового коду EAN, що виключає наявність таких документів у розпорядження покупця за контрактом (позивача у справі).

Щодо існування транспортних витрат позивача на доставку партії товару, митне оформлення якого здійснювалось за МД № UA110030/2019/004779 від 18.04.2019 р., то декларантом було надано митному органу договір №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., укладений з перевізником компанією Global Container Lines Latvija SIA (Латвія), на перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), за умовами якого загальну вартість договору становлять суми, визначены в інвойсі та/або актах виконаних робіт, наданих перевізником замовнику; заявку на поставлення вантажу № 3/1 від 09.01.2019 р., у якій сторонами узгоджена сума фрахту - 6240 доларів США за 6 контейнерів, коносамент від 16.01.2019 р. № MRFB19011483, який підтверджує факт здійснення перевезення 6 контейнерів MRKU4243682, MSKU9034033, MRKU5011038, MSKU1969288, MIEU2029959, MRKU4504169, рахунок № L20855 від 10.04.2019 р. на оплату морського фрахту 6 контейнерів MRKU4243682, MSKU9034033, MRKU5011038, MSKU1969288, MIEU2029959, MRKU4504169, акт виконаних робіт від 10.04.2019 р. про перевезення вантажу за рахунком № L20855 від 10.04.2019 р., у якому зазначена загальна сума перевезення 6240 доларів США, платіжним дорученням № 47 від 04.04.2019 р. на суму 14000,00 доларів США та заявою на купівлю валюти на підставі договору та актів виконаних робіт, зокрема № L20855 від 10.04.2019 р., а додатковою угодою № 7 від 22.04.2019 р. до договору №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р. визначено, що оплата за фрахт по рахунком від 10.04.2019 р. № L208 буде здійснена до 30.04.2019 р. /а.с. 98-101/

І тому позивачем до МД від 18.04.2019р. не було надано не договір транспортно-експедиційного обслуговування, а надано вищезазначений договір перевезення вантажу морським транспортом (фрахту), відповідно до умов якого предметом договору є міжнародне морське перевезення (фрахт) вантажів, яке зобов`язаний виконати перевізник у порядку та на умовах договору; детальні умови морського перевезення визначаються у заявках, підписаних замовником, які є невід`ємною частиною договору ( пункти 1.1, 1.2, 2.1 договору ).

Судом встановлено, що перевізнику була направлена заявка № 3/1 від 09.01.2019 року на міжнародне морське перевезення чотирьох контейнерів вагою 84560 кг., де зазначено порт відправлення та порт доставлення вантажу, узгоджено загальну вартість перевезення у розмірі 6240 доларів США за шість контейнерів /а.с. 97/, а інші надані документи (коносамент, інвойс, акт виконаних робіт, платіжні доручення) містять в собі інформацію для підтвердження числового значення транспортних витрат, як складової митної вартості товару і у своїй сукупності надають можливість здійснити перевірку таких числових значень, отже при складанні заявки на перевезення замовником у заявці не могло бути зазначено ні номери контейнерів та коносамента, ні номер інвойса, а інформація в заявці кореспондується з інформацією, зазначеною у інших наданих документах, а саме: вага, бруто, кількість місць з даними, зазначеними у пакувальному листі, коносаменті MRFB18121000 від 14.12.2018 р., загальна вартість перевезення з інвойсом № L20855 від 10.04.2019 р..

При цьому суд наголошує, що серед документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, відсутній такий документ, як заявка на перевезення вантажу, і декларантом до митного оформлення було подано рахунок-фактура (інвойс) № L20855 від 10.04.2019 р. та платіжне доручення № 47 від 04.04.2019 р., які підтверджують вартість понесених позивачем витрат на перевезення задекларованої партії товару / а.с. 99,102/, при цьому з урахуванням умов додаткової угоди № 7 від 22.04.2019 р. до договору №1511-1/912/2018 від 15.11.2018 р., на день декларування товару 18.04.2019р., оплата за фрахт фактично не була здійснена, а тому надати банківські документи декларант не мав можливості.

Щодо здійснення декларантом оплати товару, задекларованого за МД від 18.04.2019р., то необхідно зазначити, що з огляду на умови оплати товару, які визначені в додатку (специфікації) № 13 від 09.01.2019 р., а саме: оплата в розмірі 94820,00 доларів США здійснюється протягом 90 днів від дати фактичного отримання товару, на день декларування товару -18.04.2019р., оплата за товар покупцем фактично не була здійснена, а тому надати банківські документи декларант не мав можливості, але під час розгляду справи встановлено, що платіжним дорученням № 18 від 20.05.2019 р. позивачем у справі (покупцем товару) здійснено оплату товару на суму 98299 35 доларів США на користь продавця - QINGDAO MAOSHUN INDUSTRIAL CO., LTD., що підтверджено листом останнього від 23.05.2019 р. / а.с. 88/

Таким чином, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у визначеній митній вартості товару, оскільки у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим, вбачається безпідставність відмови митним органом позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, враховуючи що відповідачем не наведено доказів того, що документи, подані для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, що у свою чергу з урахуванням того, що декларантом позивачем у справі, під час здійснення митного оформлення задекларованого ним за МД № UA110030/2019/002977 від 11.03.2019 та МД № UA110030/2019/004779 від 18.04.2019 р. товару для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості були подані всі документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, умовами контракту №MSH-1-2017 від 19.10.2017 р., у межах якого здійснено поставку задекларованого товару, які дозволяють визначити митну вартість цього товару за ціною договору (метод №1) , а відповідачем у справі в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України не було доведено існування розбіжностей, які викликали в нього сумніви у правильності визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, а відтак доводи відповідача щодо наявності розбіжностей у наданих декларантом документах та про неможливість встановлення відповідності заявленої митної вартості товарів митній вартості товару за умовами договору є безпідставними.

При цьому необхідно зазначити, що аналіз положень ч. 3 та ч. 4 ст. 53 МК України дає можливість зробити висновок про те, що право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно ч. 2 цієї статті МК України, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість, але витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України, а ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування вищенаведених положень МК України викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019р. у справі №804/3411/18, від 28.05.2019р. у справі №160/7893/18, від 25.06.2019р. у справі №804/744/18.

Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийнято рішення про визначення митної вартості задекларованого позивачем товару за резервним методом визначення митної вартості (методом №6) посилаючись на ненадання декларантом всіх документів, оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товару, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тому колегія суддів вважає, що відповідачем у справі, який у спірних правовідносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ст. 77 КАС України, під час розгляду даної справи не було доведено правомірності застосування обраного ним методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем за МД № UA110030/2019/002977 від 11.03.2019 та МД № UA110030/2019/004779 від 18.04.2019 р. товару, що свідчить про те, що оскаржувані позивачем рішення Дніпропетровської митниці ДФС про визначення митної вартості товарів прийняті митним органом безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства, і суд першої інстанції зробив правильний висновок стосовно обґрунтованості заявлених позивачем вимог і постановив у справі правильне рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі, норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблено правильний висновок про те, що заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню та прийнято обґрунтоване рішення щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 28.08.2019 р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі відповідача, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки ним доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.08.2019 р. у справі №160/5645/19 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 27.12.2019р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя О.М. Панченко