Справа № 420/2025/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

08 січня 2020 р. м.ОдесаСправа № 420/2025/19

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Димерлія О.О.,

суддів Танасогло Т.М. , Єщенка О.В. ,, розглянувши можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 р. по справі № 420/2025/19

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" відповідач Офіс великих платників податків Державної податкової служби , Державна фіскальна служба України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Судовим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2019 р. задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕДІС УКРАЇНА" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби , Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене судове рішення суду ДФС України подало апеляційну скаргу.

Подана апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 296 КАС України, а саме: по справі не сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 4 грудня 2019 року апеляційну скаргу ДФС України залишено без руху та надано відповідачу десятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору.

Зазначену вище ухвалу відповідачем отримано 9 грудня 2019 року, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення, однак судовий збір у розмірі, встановленому законом, не сплачено.

19 грудня 2019 року на адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду від ДФС України надійшло клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В клопотанні податковий орган посилається на обмежене фінансування коштів для справляння судового збору при подачі позовів до суду.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 296 КАС України передбачено, що однією з вимог апеляційної скарги визначено надання документа про сплату судового збору.

Згідно з положеннями Закону України "Про судовий збір" органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що "…у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб…".

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи загалом, і орган доходів і зборів зокрема, зобов`язані діяти в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

А отже, довготривала процедура погодження та сплати судового збору, не може бути визнана поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та, як наслідок, не є підставою для порушення принципу правової визначеності щодо остаточного рішення.

Також, суд зазначає, що ДФС України, діючи як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому зупинення на рахунку податкового органу фінансових операцій, зокрема, в частині видатків передбачених на сплату судового збору, не повинно впливати на можливість неухильного виконання останнім покладених на нього нормами Кодексу адміністративного судочинства України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги, та не повинно ставитись у залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності, зокрема, з приводу безспірного списання коштів з його рахунків на підставі виконавчих документів, оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження і доводи відповідача щодо неналежного фінансування контролюючого органу з боку державного бюджету, оскільки особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, а тому обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору суб`єктами владних повноважень не є об`єктивними та непереборними підставами, які перешкоджають оскаржити судові рішення в межах встановленого законодавством строку апеляційного оскарження та реалізувати своє право щодо оскарження без порушення порядку здійснення такої процесуальної дії.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі № 804/958/17.

Із врахуванням викладеного, у задоволенні клопотання ДФС України про відстрочення сплати судового збору по справі слід відмовити.

Разом з цим, ДФС України заявлено клопотання про заміну ДФС України на його правонаступника в порядку процесуального правонаступництва, у зв`язку з набранням чинності Розпорядження Кабінету Міністрів України "Питання Державної податкової служби" від 21 серпня 2019 року № 682-р.

Однак, оскільки особою, яка оскаржує судове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, не виконано вимоги ухвали судді апеляційного суду від 4 грудня 2019 року (не сплачено судовий збір), подана апеляційна скарга на підставі ч. 2 ст. 298 та ч. 4 ст. 169 КАС України підлягає поверненню скаржнику, що відповідно виключає також підстави для задоволення клопотання про процесуальне правонаступництво.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.296, ст. 298 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити ДФС України у задоволенні клопотання про процесуальне правонаступництво по справі.

Відмовити ДФС України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору по справі.

Апеляційну скаргу ДФС України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року вважати не поданою та повернути скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі касаційної скарги, у відповідності до чинного законодавства.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Танасогло Т.М. Єщенко О.В.