Справа № 200/13746/19-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 р. Справа№200/13746/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: пл. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька область; ) в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Василівська, буд. 16, м. Слов`янськ, Донецька область) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27 листопада 2019 року на адресу суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області про:

- визнання незаконними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області стосовно несвоєчасного та не в повному обсязі нарахування та компенсації ОСОБА_1 на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів;

- зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області зробити перерахунок суми компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів за друге півріччя 2019 року;

- стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 недоплачену суму компенсації на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів за друге півріччя 2019 року у розмірі - 1 859,36 грн.;

- стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 грн.

В обґрунтування позову позивач, зазначив, що він перебуває на обліку відповідача, як потерпілий на виробництві, є власником автомобіля «ЗАЗ 110387-40» з ручним керуванням, яким позивача забезпечено як постраждалого на виробництві Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування. Зазначає, що йому постановою відповідача про призначення фінансування витрат на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля за друге півріччя 2019 року було призначено та виплачено суму коштів витрат на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобіля у сумі 169,04 грн.

Не погоджуючись із таким розрахунком компенсації, вважаючи, що нарахування у розмірі 169 грн. 04 коп. здійснено з порушенням чинного законодавства позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного судового провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача до суду надав відзив проти адміністративного позову.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що відповідно до п.п. 2,5 Порядку виплати грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228, спеціалістами Фонду проведений розрахунок грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів з урахуванням письмових роз`яснень соціальної політики України від 28.10.2013 року № 2249/19/93-13 щодо порядку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 та де визначено формулу, за якою здійснюється розрахунок розміру вказаної вище компенсації. Вважає вимоги позивача, безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд з`ясував наступне.

Позивач ОСОБА_1 , згідно з довідкою від 15 серпня 2012 року серії 10 ААА № 091739 є інвалідом І групи безстроково, у зв`язку із трудовим каліцтвом.

Висновком медико-соціальної експертної комісії від 30 травня 2007 року визнано придатним до керування автомобілем.

З 01.07.2016 року перебуває на обліку відповідача, як переміщена особа із районів проведення антитерористичної операції, є отримувачем щомісячних страхових виплат, витрат на медичну та соціальну допомогу та інше у зв`язку із трудовим каліцтвом, що сталось 21.02.2006 року.

Відповідно до Акту прийому передачі від 14.03.2019 року управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Луганській області передає, а ОСОБА_1 безоплатно приймає автомобіль «Славута» ЗАЗ 110387-40, 2008 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_2 , виданий йому 23.01.2009 року за рахунок коштів фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, у зв`язку із закінченням десятирічного строку експлуатації автомобіля, на підставі Наказу управління від 01.03.2019 року № 77-ОД.

Постановою начальника Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області від 12.08.2019 року №0536/10822/10822/482 позивачу призначено компенсацію витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля за друге півріччя 2019 року у сумі 169,04 грн.

Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем, як фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір у сфері соціального захисту, з приводу правомірності розміру нарахування такого виду страхової виплати, як компенсація витрат на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля.

Відповідно до частин 1, 5. 6 статті 28 Закону України Про реабілітацію інвалідів в Україні грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування виплачуються інвалідам, на дітей-інвалідів, які відповідно до законодавства мають право на забезпечення спеціальним автотранспортом.

Грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування спеціального автотранспорту та на транспортне обслуговування призначають і виплачують місцева державна адміністрація.

Порядок виплати і розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування від 14 лютого 2007 року №228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536, грошові компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів виплачуються інвалідам, законним представникам дітей-інвалідів, що мають автомобілі та мотоколяски, - у розмірі відповідно 22 відсотки та 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць, на транспортне обслуговування - у розмірі 29 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць.

Згідно із пунктом 5 зазначеного Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування компенсації виплачуються рівними частинами двічі на рік - у березні за перше та у вересні за друге півріччя поточного року з дня їх призначення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривень, з 1 грудня - 1638 гривень.

Наведене нормативне регулювання дає підстави стверджувати, що розмір грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, показники, за якими вона визначається, порядок та періодичність її виплати точно встановлені законодавством, яке не передбачає компетенції центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, забезпечує формування та реалізацію здійснення державного нагляду та контролю за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, давати роз`яснення з питань визначення розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, що виплачуються особам з інвалідністю, законним представникам дітей з інвалідністю, що мають автомобілі та мотоколяски.

Показники і параметр розміру грошової компенсації у нормативному акті виписані достатньо чітко і однозначно для того, щоб визначити і виплати конкретну суму цього платежу.

Положення пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 та пункту 5 Порядку треба розуміти так, що 22 або 16 відсотків прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, є сумою, яка належить до сплати за кожен місяць відповідного півріччя, що виплачується двічі на рік рівними частинами.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на лист Міністерства соціальної політики України від 28.10.2013 року № 2249/19/93-13, на який посилається орган соціального захисту населення при обчисленні грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, що виплачується, зокрема особам з інвалідністю, оскільки порядок здійснення розрахунку компенсації, визначений вказаним листом, не відповідає порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007 року № 228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07 серпня 2013 року № 536.

При цьому постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом, який є обов`язковим для виконання всіма суб`єктами відповідних правовідносин.

Разом з тим, лист Міністерства соціальної політики України не є нормативно-правовим актом та носить рекомендаційний характер, а тому не підлягає застосуванню при визначенні розміру грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля.

Згідно з ч.1 п. 2, п. 3 Порядку виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування компенсації призначаються: особам, інвалідність яких пов`язана з трудовим каліцтвом, що настало від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (далі - інваліди внаслідок трудового каліцтва), - за розпорядженнями управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - управління виконавчої дирекції); інвалідам будь-якої іншої категорії - згідно з розпорядженнями Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій (далі - структурні підрозділи соціального захисту населення).

Компенсації виплачуються: інвалідам внаслідок трудового каліцтва - управліннями або відділеннями виконавчої дирекції; інвалідам будь-якої іншої категорії - районними структурними підрозділами соціального захисту населення незалежно від органу, де інвалід перебуває на обліку як одержувач пенсії (довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії).

Отже, компенсація на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування має бути призначена позивачу та виплачена відповідачем у розмірі 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць з урахуванням виплачених сум.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача суми недоплаченої компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів, за перше півріччя 2019 року у розмірі - 1807 грн., суд зазначає наступне.

Саме органи соціального страхування проводять нарахування та розрахунок соціальних виплат, щодо яких виник спір у даній справі. Суд не може підміняти орган управління соціального страхування, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля та розраховувати її суму, підміняючи дискреційні функції Фонду соціального страхування.

Разом із тим, суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 КАС України - суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним) та зобов`язати відповідача призначити та провести виплату (з урахуванням виплачених сум) позивачу грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228», а саме: 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць за друге півріччя 2019 року Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо позовної вимоги стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Обов`язок відшкодувати особі моральну шкоду у випадку її заподіяння внаслідок неправомірних рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернень громадян випливає зі статей 18-19, 24-25 Закону №393/96-ВР, що є спеціальним і регулює правовідносини щодо порядку і строків їх розгляду.

Разом з тим, виходячи з аналізу норм статей 23, 1167 ЦК України, які регулюють загальні підстави і порядок відшкодування моральної шкоди, під останньою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.2005 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди").

Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння щодо її заподіяння, наявність причинно-наслідкового зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням та вини в її заподіянні.

Зокрема, суди повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння особі моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі особа оцінює заподіяну їй шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд зазначає, що позивачем не доведено заподіяння йому або членам його сім`ї душевних страждань протиправною дією відповідача, зокрема, у вигляді погіршення здоров`я та/або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, інших негативних явищ, що настали у результаті незаконних дій (бездіяльності) відповідача.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі № 818/1391/17 від 03.10.2018.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу та витрат, на відправлення поштою відповідних документів.

Як вбачається з заяви, позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, та витрати, пов`язаних із відправлення поштою відповідних документів.

Позивач надає суду договір про надання правової допомоги б/н від 07.11.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_1 (Замовник) та Адвокат Браташевська Яна Юріївна (Виконавець) уклали договір, яким Виконавець зобов`язується надати Замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього в органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України всіх інстанцій з різних питань.

Відповідно до п.4.1 вказаного договору за послуги Замовник сплачує Виконавцю винагороду в розмірі, якій буде визначено додатковою домовленістю.

Розрахунком за надану правову допомогу визначено, що фактично за правові послуги: попередня консультація (600,00 грн.), підготовка процесуальних документів (1500 грн.) та консультацію (600 грн.) оплачено 2 700 грн.

Квитанцією Адвоката Браташевської Я.Ю. б/н від 20 листопада 2019 року від гр. ОСОБА_1 прийнято за консультації, підготовку процесуальних документів гонорару 2 700,00 грн.

До позовної заяви також додано ордер про надання Браташевською Яною Юріївною правової допомоги ОСОБА_1 серії ДН № 092247 від 07.11.2019 року.

В матеріалах справи наявні наступні документи: товарний чек № 21/11/2 за ксерокопію кількістю 122 одиниць, загальною кількістю 244,00 грн.; та чеки Укрпошти на загальну суму 102,40 грн.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2,3 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідачем хоча і був надані заперечення щодо позовної вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу, проте відповідач не скористався своїм правом на надання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст. 3, ст. 59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони України, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу.

Визначальним в адміністративному судочинстві за ст. 6 КАС України є принцип верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та встановлюють зміст і спрямованість діяльності держави, а тому, при вирішенні справ суди повинні в першу чергу застосовувати саме принцип верховенства права.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставини кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю досліджувати змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Адміністративне судочинство спрямоване на зміцнення законності, правопорядку та попередження правопорушень, а також сприяє активному та ініціативному виявленню порушень прав, свобод та інтересів осіб з боку влади та поновлення цих прав чи запобігання їх порушенню, а тому суди адміністративної юрисдикції повинні захищати такі права фізичних і юридичних осіб (зокрема й право на відшкодування витрат на правову допомогу) усіма передбаченими й дозволеними законодавством України способами.

Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 2 700,00 грн., які сплачені відповідно до квитанції б/н від 20 листопада 2019 року в сумі 2 700,00 гривень.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області витрат на правничу допомогу у розмірі 2 700,00 грн. на користь позивача.

Суду надано докази щодо понесених позивачем судових витрат поштових відправлень, зокрема чеки Укрпошти про сплату за поштове відправлення до Донецького окружного адміністративного суду документів в розмірі 102,40 грн. та товарний чек щодо оплати за ксерокопії в розмірі 244,00 грн.

Проте, суд зазначає, що в рамках вказаної позовні заяви позивач подав адміністративний позов і уточнення до позовної заяви, і при подачі позовної заяви позивачем вкладено до неї чеків Укрпошти на: пакет з повітряною вставкою 02 чека на 6 грн., та 2 чеки за пересилання в розмірі 45, 20 грн.

Тобто, позивач 21.11.2019 року сформував та відправив 2 окремі конверти та відправлено 2 окремих листа, однин з яких містив надісланий позивачем даний адміністративний позов з додатками у 2- х екземплярах. Тобто, підлягає виплати тільки сума, сплачена за відправку вказаної позовної заяви у розмірі 51,20 грн.

Окрім того, позивач вказує, що за виготовлення ксерокопій в кількості 122 шт. ним сплачено 244,00 грн.

Проте суд констатує, що позивачем надано до суду позовна заява на 8 аркушах та додатки до позовної заяви, навіть якщо рахувати копії, зроблені з обох сторінок у кількості 46 сторінок.

Таким чином, позивачем було зроблено при підготовці справи до розгляду у вигляді вироблення ксерокопій при поданні позовної заяви в кількості - копія позовної заяви для відповідача - 8 сторінок та додатків до позовної заяви для суду та для відправлення їх відповідача по 46 аркушів, загальною кількістю 100 копій. Тобто, компенсації підлягає сума 200 грн. (з розрахунку 1 копія - 2,00 грн.)

За таких обставин, для подання позовної заяви позивачем понесені витрати у вигляді відправлення пошти та вироблення ксерокопій підлягає повернення сума у розмірі 251 гривні 20 копійок (200+51,20).

На підставі викладеного, підлягають всього стягненню судові витрати, пов`язані з підготовкою справи до розгляду в розмірі 251 (двісті п`ятдесят однієї) гривні 20 копійок.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VІ "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: пл. Свободи, буд. 5, м. Слов`янськ, Донецька область; ) в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (місце знаходження: вул. Василівська, буд. 16, м. Слов`янськ, Донецька область) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, стосовно нарахування не у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області призначити, нарахувати та провести виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошової компенсації на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобіля, виходячи з розміру, встановленого пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228 «Про порядок виплати та розміри грошових компенсацій на бензин, ремонт і технічне обслуговування автомобілів та на транспортне обслуговування», в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.08.2013 року № 536 «Про внесення змін до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.2007 року № 228», а саме: 22 відсотки прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність, у розрахунку на місяць за друге півріччя 2019 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) на користь ОСОБА_1 витрати на підготовку справи до розгляду в розмірі 251 (двісті п`ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області (, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2 700 (дві тисячі сімсот) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13 січня 2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова