Справа № 260/385/19
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2019 року м. Ужгород№ 260/385/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я.М.

при секретарі судового засідання - Попович М.М.

за участю:

представник позивача: Мигальчич Л.А.,

відповідач 1: не з`явився,

представник відповідача 2: Кремер Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради до начальника управління у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області Бадиди Марії Петрівни, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Департамент міського господарства Ужгородської міської ради звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління у м. Ужгород головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року Управління у м. Ужгород Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 26 лютого 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб управління м. Ужгород ГУ ДФС у Закарпатській області Посипанко М.І. було проведено камеральну перевірку позивача щодо дотримання встановлених законодавством граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань до податкових накладних з податку на додану вартість на підставі п.п. 20.1.4,20.1, ст.20, п.75.1, ст.75, п.76.1., 76.2 ст.76 розділу ІІ Податкового кодексу України та п.86.2 ст.86 розділу ІІ Податкового кодексу України зі змінами за період з січня 2017 року по грудень 2017 року та січень 2018 року по грудень 2018 року. За результатами перевірки відповідачем було винесено акт №309/12-01/36541721 у висновках якого зазначено про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних та винесене податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року, яким на позивача було накладено штраф у розмірі 3092645,00 грн. Департамент міського господарства Ужгородської міської не погоджується з даним податковим повідомленням-рішенням та вважає його протиправним, оскільки воно винесене не уповноваженим на те суб`єктом владних повноважень.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

10 квітня 2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до такого, представник відповідача зазначив, що проведеною камеральною перевіркою своєчасності реєстрації позивачем податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних було встановлено порушення Департаментом міського господарства Ужгородської міської граничних термінів реєстрації податкових накладних. З огляду на зазначене, в силу приписів п.120-1.1 ст.120-1 ПК України відповідачем було винесено спірне податкове повідомлення рішення, яке є законним та скасуванню не підлягає. Також представник відповідача зазначає, що податкове повідомлення - рішення №008685012 від 12.03.2019 року було винесено та підписано уповноваженою на те особою.

02 травня 2019 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про прийняття до провадження позову у новій редакції зі збільшеними позовними вимогами та уточненням відповідачів (а.с.168-169, т.І). Відповідно до адміністративного позову у новій редакції вбачається, що такий звернений до відповідача 1 начальника Управління у м. Ужгород Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області Бадиди М.П. та відповідача 2 Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому позивач просить суд: 1. Визнати протиправним та незаконним податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року винесене Управлінням у м. Ужгород Головного управління ДФС у Закарпатській області, як таке, що винесене з порушенням процедури як і винесене неуповноваженою особою. 2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року.

22 травня 2019 року до суду від відповідача 1 надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого вважає позов безпідставним та просить суд відмовити у задоволенні такого. Разом з тим, просить суд розгляд справи проводити у її відсутності (а.с.204-211, т.І).

22 травня 2019 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від відповідача 2 (а.с.221-228, т.І).

29 травня 2019 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.239-251, т.І).

21 червня 2019 року відповідачем 2 було подано заперечення на відповідь на відзив (а.с.5-9, т.ІІ).

Ухвалою суду від 25 червня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила суд адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач 1 в судове засідання не з`явилась, однак в матеріалах справи міститься клопотання від такої про розгляд справи без її участі.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні заперечувала проти позову з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так судом встановлено, що 26 лютого 2019 року головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб управління у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області було проведено камеральну перевірку дотримання встановлених законодавством граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість за періоди січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради.

За результатами перевірки відповідачем було складено акт №309/12-01/36541721 від 26.02.2019 року, у висновках якого зазначено про порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість з періоди січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2017 року та січень, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2018 року.

Отримавши акт перевірки Департамент міського господарства Ужгородської міської ради подав свої заперечення листом №32.01-12/495 від 26.02.2019 року, де висловив свою незгоду з наявністю підстав для застосування штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації ПД в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Листом управління у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області від 07.03.2019 року №5614/10/07-16-50-12 «Про розгляд заперечень» частково врахувало доводи, наведені підприємством в поданих запереченнях.

На підставі вищезазначеного акту №309/12-01/36541721 від 26.02.2019 року управлінням у м. Ужгороді ГУ ДФС у Закарпатській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 12.03.2019 року за формою Н № про накладення штрафу в розмірі 3092645,00 грн.

Не погоджуючись із винесенням вищезазначеного податкового повідомлення-рішення, вважаючи його протиправним та незаконним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України (тут і далі нормативно правові акти наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

- 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічна правова позиція підтримана і Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2018 року (справа № 816/1488/17).

Так, наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 затверджений Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок).

Пункт 8 Порядку визначає, що при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10 - 15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» робиться помітка «X» та зазначається тип причини:

01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);

02 - Складена на постачання неплатнику податку;

03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;

04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;

05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;

06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;

07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;

08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;

09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;

10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;

11 - Складена за щоденними підсумками операцій;

12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);

13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;

14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;

15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.

В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються)».

Згідно з нормами ПК України (ст.195, ст.211, п.8 підрозділу 2 Перехідних положень) до операцій, що підлягають оподаткуванню ПДВ за нульовою ставкою, відносяться операції з: - вивезення товарів за межі митної території України: а) у митному режимі експорту; б) у митному режимі реекспорту, якщо товари поміщені у такий режим відповідно до пунктів 3 (щодо товарів у вигляді продуктів їх переробки) та 5 частини першої статті 86 Митного кодексу України; в) у митному режимі безмитної торгівлі; г) у митному режимі вільної митної зони; - постачання товарів: для заправки (дозаправки) або забезпечення морських та повітряних суден, космічних кораблів, космічних ракетних носіїв або супутників Землі, наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством (у визначених ПКУ випадках), магазинами безмитної торгівлі, відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України; - постачання таких послуг: міжнародні перевезення пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом, послуги, що передбачають роботи з рухомим майном, попередньо ввезеним на митну територію України для виконання таких робіт та вивезеним за межі митної території України платником, що виконував такі роботи, або отримувачем-нерезидентом, послуги з обслуговування повітряних суден, що виконують міжнародні рейси; - У разі якщо операції з постачання товарів звільнено від оподаткування на митній території України відповідно до положення цього розділу, до операцій з експорту таких товарів застосовується нульова ставка; - На період виконання робіт з підготовки до зняття і зняття енергоблоків Чорнобильської АЕС з експлуатації та перетворення об`єкта «Укриття» на екологічно безпечну систему, які виконуються за рахунок коштів міжнародної технічної допомоги, що надається на безоплатній та безповоротній основі, або за рахунок коштів, які передбачаються в Державному бюджеті України …: оподатковуються за нульовою ставкою операції з постачання товарів (сировини, матеріалів, устаткування та обладнання), виконання робіт та постачання послуг на митній території України, що здійснюються в рамках міжнародної технічної допомоги; - На період до 1 січня 2020 року за нульовою ставкою оподатковується податком на додану вартість постачання товарів (крім підакцизних товарів) та послуг (крім послуг, що надаються під час проведення лотерей і розважальних ігор та послуг з постачання товарів, отриманих у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів, що уповноважують такого платника податку (далі - комісіонера) здійснювати постачання товарів від імені та за дорученням іншої особи (далі - комітента) без передання права власності на такі товари), що безпосередньо виготовляються підприємствами та організаціями громадських організацій інвалідів, які засновані громадськими організаціями інвалідів і є їх власністю.

Таким чином, всі податкові накладні, які звільнені від оподаткування ПДВ, не видаються покупцю. Податкові накладні, які складені на операції, що оподатковуються ПДВ за нульовою ставкою, можуть бути як такими, що надаються покупцю, та такими, що не надаються покупцю.

Механізм застосування штрафу за статтею 120-1 ПК України передбачає наявність бази для його нарахування - сума ПДВ, зазначена в податковій накладній - яка помножується на вказаний в нормі відсоток.

У наявних в матеріалах справи копіях податкових накладних (а.с. 45-130, т.І) у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини» у 81 податковій накладній на загальну суму ПДВ 30832813,66 грн. зроблена помітка «X» та вказано причину 04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання, та у 5 податкових накладних на загальну суму ПДВ 93294,39 грн. зроблена помітка «X» та вказано причину 02 - Складена на постачання неплатнику податку.

Спірні податкові накладні не підлягали наданню отримувачу (покупцю), а тому жоден з контрагентів позивача не зазнав і не міг зазнати шкоди через невключення сум ПДВ до податкового кредиту.

Суд зауважує, що система електронного адміністрування ПДВ, запроваджена в 2015 році як механізм запобігання зловживань шляхом незаконного відшкодування ПДВ з бюджету, не внесла кардинальних змін в загальні принципи стягування ПДВ, затверджені ПКУ. Норми Кодексу, що визначають коло платників ПДВ, об`єкт оподаткування, принципи формування податкових зобов`язань та податкового кредиту, залишилися незмінними.

Штраф запроваджувався з метою захисту бюджету та платників податків від зловживань та недобросовісних дій їх контрагентів, зокрема, мав дисциплінувати постачальника своєчасно реєструвати податкові накладні, щоб покупець мав законне право відобразити податковий кредит. При відсутності реєстрації (несвоєчасній реєстрації) податкових накладних, які не надаються покупцю державний бюджет жодним чином не зазнає негативних наслідків, оскільки згідно п.201.10 ПК України відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів (послуг) податкових накладних в ЄРПН не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період, тобто не відбувається впливу на податковий облік платника податку чи його контрагентів, отже накладення штрафу за відсутність реєстрації (несвоєчасну реєстрацію) податкових накладних, які не надаються покупцю, зі стимулюючої функції перетворюється на каральну, оскільки за наведених обставин вбачається очевидним, що мету дисциплінувати постачальників - платників ПДВ не можна досягнути щодо податкових накладних, які не надаються покупцю.

Відповідно до статті 120-1 Податкового кодексу України розмір штрафу за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних обчислюється у відсотках від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування. Відтак, якщо податкова накладна складається на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування або на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою - то сума податку на додану вартість у таких випадках дорівнює нулю (0,00 грн.), отже й розмір штрафу за неподання такої податкової декларації має дорівнювати нулю (0,00 грн).

Фраза пунктів 120-1.1, 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України «крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою» допускає можливість неоднозначного (множинного) трактування прав та обов`язків платників. Відтак, в силу підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України має діяти презумпція правомірності рішень платника податку. Тобто, норми пунктів 120-1.1, 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України в частині вказаної фрази мають тлумачитись на користь платника податків».

Також суд зауважує, що загальний розмір оскаржуваних позивачем штрафів за несвоєчасну реєстрацію та нереєстрацію податкових накладних в цьому спорі становить 3092645,00 грн., що навіть за умови доведеності порушення непропорційно вчиненим діям позивача. Згідно з нормами статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На думку суду, втручання у право особи на мирне володіння майном повинно бути пропорційним визначеним цілям. Необхідність захисту права особи на мирне володіння майном відображена в практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Щокін проти України», «Сєрков проти України», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Булвес АД проти Болгарії», «Трегубенко проти України»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden).

Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення Європейського суду з прав людини від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Слід вказати, що перше офіційне роз`яснення від ДФС України з приводу застосування санкцій за несвоєчасну реєстрацію ПК/РН, виписаних на неплатника ПДВ, що не підлягають видачі покупцю надано ДФС у листі від 03.03.2017 N 709/4/99-99-15-03-02-13. У цьому листі ДФС України у зв`язку із зверненнями платників податків щодо питання застосування штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.2 статті 120-1 Податкового кодексу України за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних (далі - податкових накладних) в ЄРПН надала власну позицію з порушеного питання, а саме, ДФС України дійшла висновку, що штрафні санкції, визначені пп. 120-1.1 та 120-1.2 ПК України, не застосовуються до платників податку за порушення ними граничного строку реєстрації/відсутності реєстрації в ЄРПН податкових накладних: що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, та/або що не надаються отримувачу (покупцю), складених на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою. При цьому, ДФС України не була впевнена у власній позиції, висловленій в цьому листі, та звернулася до Міністерства фінансів України з проханням погодити позицію ДФС України або висловити відмінну позицію Міністерства фінансів з порушеного питання.

Міністерство фінансів, яке є центральним державним відомством, яке має формувати податкову політику, у листі N 11310-09-10/10306 від 14.04.2017 року, розглянувши лист ДФС України від 03.03.2017 року N 709/4/99-99-15-03-02-13 вказало про те, що у разі порушення платником податку граничного строку реєстрації або відсутність реєстрації в ЄРПН ПН, складених при визначенні ПЗ з ПДВ відповідно до п. 198.5 ПК України до такого платника податку застосовуються штрафні санкції, визначені ст. 120 ПК України, крім ПН, складених відповідно до п.п. «б» п. 198.5 ПК України. Від штрафів за п. 120 ПК України звільняються порушення за ПН, які не обкладаються ПДВ (звільнені від обкладання ПДВ або обкладаються ПДВ за нульовою ставкою). Тобто в частині п. «б» п.198.5 ПК України позиції Міністерства фінансів України та ДФС України різняться.

При прийнятті рішення у справі, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), якими було встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

У зв`язку із неоднозначним трактуванням вказаної норми керуючись принципом презумпції правомірності рішень платника податку (п. п. 4.1.4 ПК України), яка полягає в тому, що: якщо норми законодавчих актів припускають неоднозначне (множинне) трактування, то правомірним вважається саме рішення платника податків, а не контролюючого органу та п. 56.21 ПК України, який регламентує, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Враховуючи наведене, висновки камеральної перевірки суперечать чинному законодавству, оскільки податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних, зазначені в акті містять дві обов`язкові складові: податкові накладні не надавались отримувачу (покупцю) та, водночас, були складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільненні від оподаткування, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно п.76.1 та п.76.3 ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Пунктом 86.2 статті 86 ПК України зазначено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 розділу II Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення.

Згідно до п.42.1 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Відповідно до п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Статтею 41 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючим органам є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), та його територіальні органи.

Згідно пункту 1 Положення про Головне управління ДФС у Закарпатській області, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 01.02.2019 року №80, ГУ ДФС у Закарпатській області є територіальним органом Державної фіскальної служби України. У складі ГУ ДФС у Закарпатській області на правах відокремлених підрозділів утворюються управління, до складу яких входять державні податкові інспекції.

Відповідно до статті 19-3 Податкового кодексу України до функцій державних податкових інспекцій входить: 1) здійснення сервісного обслуговування платників податків; 2) здійснення реєстрацій та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням; 3) формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи; 4) виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

Таким чином, системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що функції з проведення перевірок (у тому числі камеральних), складання за їх результатами актів та винесення на підставі них податкових повідомлень-рішень належать виключно контролюючим органам, зокрема в даному випадку - Головному управлінню ДФС в Закарпатській області.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи камеральну перевірку дотримання встановлених законодавством граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість, складання акту №309/12-01/36541721 від 26.02.2019 року та винесення податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 року № було здійснено управлінням у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області.

При цьому, в ході судового розгляду справи, відповідача надав ряд доказів, а саме: наказ ГУ ДФС в Закарпатській області від 31.01.2019 року №125; Лист-погодження ДФС України від 22.01.2019 року №1918/7/99-99-12-03-08-17; наказ ДФС України від 19.10.2016 року за №875 з додатками; наказ ГУ ДФС у Закарпатській області від 19.03.2019 року за №386, в результаті системного вивчення яких, судом встановлено, що начальник управління у м. Ужгороді Головного управління Бадида М.П. мала право підпису податкового повідомлення-рішення від 12.03.2019 року за №008685012 як уповноважена особа.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідачів про те, що начальник управління у м. Ужгороді Головного управління Бадида М.П. мала право підписувати податкове повідомлення-рішення від 12.03.2019 року за №008685012 як уповноважена особа, що в свою чергу, спростовує доводи позивача щодо цієї обставини.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відповідач не довів суду правомірність оскаржуваного податкового повідомлення рішення, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради до начальника управління у м. Ужгороді Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області Бадиди Марії Петрівни, Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 12.03.2019 року управління у м. Ужгород Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області.

3. Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області (вул. Волошина, 52, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (пл. Поштова, 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) судові витрати по справі у розмірі 19210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 08 січня 2020 року.

СуддяЯ. М. Калинич