Справа № 163/408/19
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

10 січня 2020 рокуЛьвів№ А/857/71/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Заверухи О. Б.
суддів -Гінди О. М.
Ніколіна В. В.

перевіривши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Васильовича на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 163/408/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниця ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року залишено без розгляду адміністративний позов.

Не погодившись із прийнятим рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Шевчук Віктор Васильович подала апеляційну скаргу.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з частиною першою статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У відповідності до частини четвертої статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Особливості представництва в адміністративному судочинстві передбачено, серед іншого, частиною четвертою статті 59 КАС України, згідно з якою повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги; ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката; Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Відповідно до пункту 4 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, зі змінами, внесеними рішенням Ради адвокатів України від 27 травня 2017 року № 151, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням.

Згідно з пунктом 14 Положення про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній, або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера; адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Зазначена норма узгоджується з імперативною вимогою частини четвертої статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», положеннями статей 55, 57 КАС України, статей 237, 240 ЦК України, що спрямовані на забезпечення інтересів особи, яка прийняла рішення брати участь у судовому процесі через представника, гарантування захисту її інтересів цим представником в межах наданих йому повноважень, що забезпечує справедливе і ефективне судочинство.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави вважати, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю.

Згідно частини п`ятої статті 59 КАС України відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.

З огляду на вищевказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що можливості посвідчення відповідності оригіналу копії ордеру самостійно адвокатом положеннями КАС України і Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» не передбачено.

З матеріалів справи слідує, що апеляційна скарга підписана представником ОСОБА_1 адвокатом Шевчуком Віктором Васильовичем.

На підтвердження повноважень адвоката Шевчука В.В. до апеляційної скарги долучено копію ордеру на надання правової допомоги серії ВЛ № 060216 від 26 лютого 2019 року, видану адвокатським об`єднанням "Преміум Сервіс" та завірену самим адвокатом Шевчуком В.В.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами.

Таким чином, судові органи чітко відокремлені від інших органів державної влади.

Згідно з підпунктом 15.4 пункту 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер має містити назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом, із зазначенням за необхідності виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець чітко відокремив судові органи як такі, що повинні бути окремо зазначені в ордері на надання правової допомоги, зокрема в графі «Назва органу, в якому надається правова допомога».

Отже, в ордері на надання правової допомоги має бути зазначено не абстрактний орган державної влади, а конкретна назва такого органу, зокрема суду.

У долученій до апеляційної скарги копії ордеру на надання правової допомоги серії ВЛ № 060216 від 26 лютого 2019 року зазначено Любомльський районний суд Волинської області та Восьмий апеляційний адміністративний суд. Проте, в матеріалах справи наявна ще така ж копія ордеру на надання правової допомоги серії ВЛ № 060216 від 26 лютого 2019 року, яка подавалась у суд першої інстанції та в якій зазначено лише Любомльський районний суд Волинської області.

Вищевказане дає підстави вважати, що дві різні копії одного документу є недостовірними доказами.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що копія ордеру на надання правової допомоги серії серії ВЛ № 060216 від 26 лютого 2019 року не є належним документом, що підтверджує повноваження адвоката Шевчука В.В. як представника ОСОБА_2 В.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена в ухвалах від 18 листопада 2019 року у справі № 440/1067/19 та від 20 грудня 2019 року у справі № 280/2426/19.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 16, 57 КАС та статті 10 Закону № 1402-VIII) передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги. Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи, із зазначенням назви судового органу, у якому надається правова допомога позивачу), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд. Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Таким чином, у матеріалах апеляційної скарги відсутній будь-який документ, який би підтверджував рішення позивача реалізувати своє право на апеляційне оскарження судового рішення через представника адвоката Шевчука В.В.

З огляду на викладене, суд вважає, що апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, оскільки вона підписана особою, яка не підтвердила свої повноваження щодо підписання такої скарги.

На підставі викладеного, керуючись статтями 296, 297, 298 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчука Віктора Васильовича на ухвалу Любомльського районного суду Волинської області від 30 жовтня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 163/408/19 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін