Справа № 580/1529/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року справа № 580/1529/19

16 годин 46 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді - Трофімової Л.В., за участі секретаря - Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 580/1529/19

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач ОСОБА_1 - особисто]

до Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача - не прибув]

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу, прийняв рішення.

10.05.2019 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області, просить:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2019 № Ф-2977-50 Головного управління ДФС у Черкаській області у сумі 14074,95 грн;

- судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою від 13.05.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання 21.05.2019 о 12 год. 00 хв. Ухвалою від 21.05.2019 оголошено перерву у розгляді справи до 12.06.2019. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 провадження у справі №580/1529/19 зупинено на підставі пункту 9 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №520/3939/19 (провадження № Пз/9901/10/19). Ухвалою від 10.09.2019 продовжено термін зупинення провадження у справі. Ухвалою від 13.01.2020 поновлено провадження у справі, розгляд справи призначено на 13.01.2020. Ухвалою від 13.01.2020 допущено заміну відповідача правонаступником.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем за видами діяльності код КВЕД: 69.10 діяльність у сфері права; код КВЕД 70.22 консультування з питань комерційної діяльності у керування (основний); код КВЕД 69.20 діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування. 25.05.2010 позивачем отримано ліцензію серія АВ №470452 Державного департаменту з питань банкрутства на здійснення діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), що у подальшому замінено Міністерством юстиції України на свідоцтво арбітражного керуючого від 13.07.2013 №1487. 07.02.2019 Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2977-50 у сумі 14074,95грн. За результатами процедури адміністративного оскарження ДФС України прийнято рішення від 03.04.2019 № 15607/6/99-99-11-05-02-25 про відмову у задоволені скарги позивача. Законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом № 2464 не передбачений. ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», до нього не можуть застосовуватись положення частини 3 статті 5 Закону № 2464. Позивач зазначає, що згідно пункту 2 частини 1 статті 1, пунктів 4, 5 частини 1 статті 4, пункту 3 частини 1 статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464) та факти сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) кожного місяця 2018 року в розмірі мінімального страхового внеску, виконання вимоги призведе до подвійної сплати ЄСВ за результатами здійснення господарської діяльності.

Позивач вважає, що вимога Головного управління ДФС у Черкаській області від 07.02.2019 № Ф-2977-50 відповідно до якої за позивачем обліковано недоїмку зі сплати ЄСВ у сумі 14074,95 грн, є протиправною та належить скасуванню.

Відповідач позов не визнав, 20.05.2019 подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що ОСОБА_1 є арбітражним керуючим, здійснює діяльність на підставі свідоцтва від 16.07.2013, відомості про зупинення дії свідоцтва до ЄДР не внесено. Позивач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), як фізична особа - підприємець. Наказом Міністерства фінансів України від 25.09.2017 № 803 «Про затвердження змін до Порядку обліку платників ЄСВ на загальнообов`язкове державне соціального страхування», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2017 № 1278/31146, та наказом Міністерства фінансів України від 06.10.2017 № 839 «Про затвердження Змін до Порядку обліку платників податків і зборів», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.10.2017 за № 1328/31196, визначено порядок дій та обліку платників податків у разі неподання у строки та у випадках, передбачених Кодексом № 2755, заяв або документів для взяття на облік в контролюючих органах як платників податків та як платників ЄСВ: якщо контролюючими органами під час здійснення своїх функцій за результатами перевірок та звірок, або на підставі інформації від третіх осіб, або на підставі даних інших державних органів чи відповідних державних реєстрів встановлено, що фізична особа зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, таким органом вживаються заходи для подання такою фізичною особою заяв та документів для взяття на облік як платника податків та як платника ЄСВ, і така фізична особа обліковується в контролюючому органі як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік». Відповідач зазначав, що листом ДФС України від 18.01.2018 №1503/7/99-99-08-01-01-17 зобов`язано за результатами інвентаризації публічних реєстрів, проведеної територіальними органами на виконання листів ДФС від 29.06.2017 № 16754/7/99- 99-08-01-01-17, від 27.09.2017 № 25885/7/99-99-08-01-04-17 та від 24.11.2017 №32261/7/99-99-08- 01-04-17, внести до ITC «Податковий блок» дані за формами «Відомості відповідних реєстрів про реєстрацію (для обліку за основним місцем з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік»)» стосовно фізичних осіб, які за даними публічних реєстрів здійснюють незалежну професійну діяльність індивідуально. У лютому 2018 року здійснено інвентаризацію та взяття на облік зазначену категорію платників. Відповідач вважає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність та одночасно є фізичною особою-підприємцем, зобов`язана сплачувати та подавати звітність з ЄСВ окремо за кожним видом діяльності. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464 базою нарахування ЄСВ для платників, зазначених у пунктах 4, 5 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) частини 1 статті 4 Закону № 2464, є сума доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що належить обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої Законом № 2464. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464 базою нарахування ЄСВ для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, є сума, що визначається такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄСВ, встановленої цим Законом. Сума ЄСВ не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску. Згідно з частиною 5 статті 8 Закону № 2464 ЄСВ для зазначених категорій платників встановлено у розмірі 22 % до бази нарахування. Відповідно до абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону № 2464 фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, сплачують ЄСВ, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується ЄСВ. Сума ЄСВ, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. У зв`язку з несплатою позивачем як особою, яка проводить незалежну професійну діяльність ЄСВ, відповідачем прийнято вимогу про сплату боргу від 07.02.2019 № Ф-2977-50.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши позицію позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з огляду на таке.

У даній справі спірним є питання обліку та правомірності вимоги щодо сплати позивачем ЄСВ за двома підставами, а саме: як фізичною особою - підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування, та особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність з того ж виду діяльності за КВЕД.

Конституцією України передбачено (частина 2 статті 19), що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку ЄСВ, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом №2464. Інструкцією, що визначає процедуру нарахування і сплати ЄСВ страхувальниками, визначеними Законом № 2464, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів є Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства Фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 499).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстровано як фізичну особу - підприємця 20.04.2005 (а.с.25). Згідно довідки про взяття на облік платника податків від 29.07.2013№ 155 позивача взято на облік в органах державної податкової служби 03.11.2005 за №25312 (а.с.26). Відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 08.02.2016 № 193 позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування (3 група) з 01.01.2016 (а.с.27). Згідно відомостей з ЄДР (а.с.28-29) 28.12.2018 припинено підприємницьку діяльність ОСОБА_1

ОСОБА_1 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) без обмеження строку дії, що підтверджується свідоцтвом від 10.07.2013 № 1368/5 (а.с.35).

Позивач як фізична особа - підприємець за 2018 рік сплатив ЄСВ у сумі 9483,54 грн, що підтверджується відомостями, наявними у інтегрованій картці платника (а.с.58).

Згідно інтегрованої картки платника ГУ ДПС у Черкаській області у 2018 році здійснювало нарахування ЄСВ ОСОБА_1 : 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП на спрощеній системі оподаткування та 19.04.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП з ознакою незалежної професійної діяльності (а.с.58); 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП на спрощеній системі оподаткування та 19.07.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП з ознакою незалежної професійної діяльності (а.с.58 - зворотній бік); 19.10.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП на спрощеній системі оподаткування та 19.10.2018 у сумі 2457,18 грн як ФОП з ознакою незалежної професійної діяльності (а.с.58 - зворотній бік, 59).

07.02.2019 ГУ ДФС у Черкаській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2977-50, згідно з якою за позивачем як фізичною особою обліковано борг зі сплати ЄСВ у сумі 14074,95 грн станом на 31.01.2019 відповідно до статті 25 Закону № 2464.

Вважаючи вказану вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - це організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку ЄСВ, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону № 2464 ЄСВ - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Пунктами 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464 установлено, що платниками ЄСВ є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності. Згідно частини 2 статті 5 Закону № 2464 узяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини 1 статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників ЄСВ, зазначених, зокрема у пунктах 4, 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464, здійснюється органом доходів і зборів із внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина 2 статті 5 Закону № 2464). Питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників ЄСВ на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах ДПС, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників ЄСВ визначаються Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162 (далі - Порядок № 1162). Порядок поширюється на платників ЄСВ, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162). Згідно пункту 4 розділу ІІ Порядку № 1162 взяття на облік фізичних осіб - підприємців, відомості щодо яких містяться в ЄДР, як платників ЄСВ підтверджується випискою з ЄДР, яка надсилається (видається) цим фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755).

Взяття на облік платників ЄСВ, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника ЄСВ за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162). Платники ЄСВ, зазначені в пункті 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 2 частини 3 статті 16 Закону № 2464). Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд України, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац 3 частини 1 статті 20 Закону № 2464).

Відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац 3 частини 2 статті 20 Закону № 2464). Порядок організації ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та порядок надання інформації з реєстру застрахованих осіб визначається Положенням № 10-1. З метою забезпечення обробки інформації в реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1). Облікова картка відкривається в разі, зокрема надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та ЄСВ фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом № 2464 (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).

За змістом пункт 2 розділу ІV Положення № 10-1 до облікових карток реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, що належать загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та ЄСВ фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.

Процедуру, форму, строки подання звіту щодо сум нарахованого ЄСВ до ДПС України, яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує, зокрема, державну політику з адміністрування ЄСВ, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань сплати ЄСВ, її територіальних органів, визначає Порядок № 435. Пунктом 16 розділу ІV Порядку № 435 передбачено, що фізичні особи - підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі звіти щодо сум нарахованого ЄСВ (додаток 5).

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі Rysovskyy проти України у рішенні від 20.10.2011 заява №29979/04, §71 зазначено про особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. На них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, що посилять прозорість і ясність дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (параграф 70).

ЄСПЛ у рішенні від 07.07.2011 зазначив: у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків належить віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Serkov проти України, заява № 39766/05, параграф 43).

Судом встановлено, що позивач як фізична особа - підприємець як платник ЄСВ з 22.12.2005 перебуває на обліку в ГУ ДФС у Черкаській області, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.29).

Фізична особа - підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними за статусом платниками ЄСВ. Законом № 2464 не передбачається порядок обліку та сплати ЄСВ фізичними особами - підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Аналіз пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку № 1162 вказує на те, що цим порядком не передбачено для контролюючого органу можливості самостійно взяття на облік як платників ЄСВ осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності. Взяття такої особи на облік платників ЄСВ можливе виключно за її заявою.

Згідно пункту 4 розділу VI Порядку № 1162 фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Судом встановлено, що позивач після отримання ліцензії про право зайняття діяльністю арбітражного керуючого 25.05.2010 № 470452 (а.с.34) та видачі свідоцтва від 10.07.2013 № 1368/5 (а.с.35) про право здійснення діяльності арбітражного керуючого, не подавав заяви за формою № 1-ЄСВ до контролюючого органу. Відповідач самостійно встановив позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності. Суд дійшов висновку, що дії ГУ ДФС у Черкаській області щодо самостійного встановлення позивачу як фізичній особі - підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності не узгоджуються з нормами Порядку № 1162, якими визначено процедуру взяття на облік платників ЄСВ. Оцінюючи твердження відповідача на пункт 4 розділу VI Порядку № 1162, як на обґрунтування правомірності дій контролюючого органу щодо самостійного встановлення позивачеві ознаки незалежної професійної діяльності, суд зазначає, що закріплене цим пунктом право контролюючого органу брати на облік як платника ЄСВ особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви.

Системний аналіз норм Закону № 2464 та Положення № 10-1 свідчить про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника ЄСВ (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи - підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та ЄСВ фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до Пенсійного фонду України щодо змін) до облікової картки платника ЄСВ шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності та відповідно нараховувати ЄСВ у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом № 2464 як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.

Оскільки позивач не перебуває на обліку платників ЄСВ як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику ЄСВ (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі ЄСВ.

Оцінюючи твердження і обгрунтування відповідача про те, що оскаржувані дії відповідача узгоджуються з приписами пункту 16 розділу ІV Порядку № 435, суд зазначає, що наявність колізії між положеннями нормативно-правових актів різної юридичної сили, а саме: приписи пункту 16 розділу ІV Порядку № 435, яким передбачено обов`язок формування та подання звіту фізичною особою - підприємцем, з ознакою незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини 1 статті 4 Закону № 2464.

Положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку № 435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізична особа - підприємець, з ознакою незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.

За наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платників ЄСВ фізичної особи - підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом № 2464 не передбачено.

Суд дійшов висновку, що хоча процедура щодо обліку платників ЄСВ й була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом, однак у частині визначення обов`язків платників ЄСВ вона суперечить Закону № 2464, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру, узгоджуються з принципом належного урядування, оскільки надано перевагу приписам нормативно-правового акта, нижчому за ієрархією рівня від указаного Закону.

Згідно Кодексу адміністративного судочинства України (частина 1 статті 77) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (частина 2 статті 77) у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Кодексом адміністративного судочинства України (частина 5 статті 242) встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 520/3939/19 зазначено: «позивач не перебуває на обліку платників ЄСВ як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач безпідставно встановив позивачу як платнику ЄСВ (фізичній особі - підприємцю) ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі ЄСВ».

У постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 580/971/19 (ЄДРСР 86333232) зазначено, що нарахування контролюючим органом ЄСВ позивачу як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність, спричиняє подвійну його сплату, оскільки такий внесок сплачувався позивачем самостійно, як фізичною особою-підприємцем. Метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Оскільки позивач як фізична особа-підприємець сплачував ЄСВ у порядку та розмірах, визначених законодавством, в розмірі не менше мінімального, це виключає обов`язок по сплаті у цей період ЄСВ позивачем ще і як особою, яка має право провадити незалежну професійну діяльність, проте не отримувала дохід від неї. Аналогічна правова позиція викладена і у постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 160/3114/19 (ЄДРСР 86333232) та від 05.12.2019 у справі № 260/358/19 (ЄДРСР 86162135).

Оцінюючи оскаржувану вимогу за критеріями згідно частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що оскаржувану вимогу прийнято не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), у зв`язку з чим позов належить задовольнити.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 771,40 грн згідно платіжного доручення від 10.05.2019 № Р24А605153230А29121, проте належною до сплати сумою судового збору було 768,40 грн, та згідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України сплачено, до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить 768,40 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу від 07.02.2019 № Ф-2977-50 Головного управління ДФС у Черкаській області у сумі 14074 (чотирнадцять тисяч сімдесят чотири) грн 95 (дев`яносто п`ять) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 (сорок) коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління ДПС у Черкаській області [вул. Хрещатик, 235, м. Черкаси, 18002, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 14.01.2020.

Суддя Л.В. Трофімова