Справа № 360/3165/19
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

10 січня 2020 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3165/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Смішливої Т.В.,

при секретарі судового засідання: Чепуровій К.В.,

за участю:

позивача не з`явився

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області, з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області, щодо відмови у призначенні пенсії позивачу згідно ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із зменшенням пенсійного віку з 15 січня 2015 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області № 7 від 25 січня 2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області призначити позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 15 січня 2015 року, та виплатити недотримані пенсії з 15 січня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 січня 2015 року позивач звернувся до Управлінням пенсійного фонду України в місті Лисичанськ Луганської області, з заявою про призначення пенсії, а саме із зменшенням пенсійного віку з 50 років згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки він є особою, що мас статус учасника Ліквідації наслідків на ЧАЕС ІІ категорії.

Про те, про результати розгляду заяви позивачу стало відомо лише у липні 2019 року, коли останній звернувся до відповідача із заявою про надання рішення про призначення чи відмову у призначенні пенсії. Відповідач листом від 09 липня 2019 року № 6401/02-3.3 повідомив про наявність, рішення про відмову в призначенні пенсії № 7 від 25 січня 2015 року, оскільки у позивача недостатньо днів виїздів в зону відчуження.

Позивач вважає зазначене рішення помилковим, оскільки він перебував на зборах та приймав участь у для ліквідації наслідків на ЧАЕС в період з 05 серпня 1986 року по 29 вересня 1986 року, що є достатнім для призначення йому пенсії.

05 серпня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позов в якому відповідач просить суд визнати позовні вимоги необґрунтованими та у задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши наступне.

Згідно 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вищезазначеною статтею передбачено зниження пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, 10 років особам, які працювали у зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5-ти календарних днів.

Довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони без номера і дати видачі про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не містить відомостей щодо кількості відпрацьованих днів у зоні відчуження.

Листом від 30 січня 2015 року №090/02-10 повідомлено про прийняте Рішення № 7 від 25 січня 2015 року про відмову в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю відомостей про кількість відпрацьованих днів в зоні відчуження (арк. спр. 17).

Ухвалою суду від 22 липня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року провадження у справі зупинено (арк. спр. 43-44).

Ухвалою суду від 11 грудня 2019 року провадження у справі поновлено, вирішено подальший розгляд адміністративної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (арк. спр. 60-61).

Ухвалою суду від 23 грудня 2019 року витребувано докази у відповідача (арк. спр. 66).

Ухвалою суду від 10 січня 2020 року позовну заяву в частині вимог про зобов`язання управління Пенсійного фонду України м. Лисичанську Луганської області призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити неотримані пенсії за період з 15 січня 2015 року по 07 липня 2016 року залишено без розгляду (арк. спр. 72-73).

Позивач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, просив суд розглянути справу без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Згідно з частиною третьою статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статтей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1986-1987 роках другої категорії, що підтверджено копіями документів, а саме: паспорта громадянина України НОМЕР_2 виданий 2 МВМ Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області 14 серпня 1999 року (арк. спр. 5, 24-26), карткою фізичної особи платника податків від 24 липня 2006 року (арк. спр. 5 зв.б., 26), посвідчення серії НОМЕР_3 видане 31 січня 2002 року (арк. спр. 7, 38).

10 січня 2015 року позивач досяг 50-річного віку та вважаючи, що має право на призначення пенсії зі зниженням віку, відповідно до п. 1 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ, звернувся 15 січня 2015 року до Управлінням пенсійного фонду України в місті Лисичанськ Луганської області, з заявою про призначення пенсії, а саме із зменшенням пенсійного віку з 50 років згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки є особою, що має статус учасника Ліквідації наслідків на ЧАЕС 2 категорії (арк. спр. 23).

Рішенням без номера від 25 січня 2015 року управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області відмовлено позивачу в призначенні пенсії згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю відомостей про кількість відпрацьованих днів в зоні відчуження (арк. спр. 22).

Листом № 990/02-10 від 30 січня 2015 року відповідач повідомив, що довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони без номера і дати видачі про участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не містить відомостей щодо кількості відпрацьованих днів у зоні відчуження (арк. спр. 39).

Доказів направлення та отримання позивачем листа № 990/02-10 від 30 січня 2015 року відповідачем суду не надано, довідкою № 218/18-33 від 10.01.2020 повідомив про відсутність будь яких документів, які підтверджують отримання позивачем зазначеного листа та спірного рішення (арк. спр. 68).

Відповідно до військового квитка НОМЕР_4 в період з 05 серпня 1986 року по 29 серпня 1986 року позивач знаходився на учбових зборах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та отримав дозу опромінення 15 рентгенів (арк. спр. 6,34-36).

Відповідно архівної довідки Міністерства оборони України № 179/1/10466 від 05 серпня 2014 року вбачається, що позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 05 серпня 1986 року (наказ № 100) по 29 серпня 1986 року (наказ № 155) (арк. спр. 8, 37).

04 липня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою (досудовою претензією) щодо призначення пенсії відповідно 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (арк. спр. 10, 41).

Листом від 09 липня 2019 року № 6401/02-3.3 відповідач повідомив позивача про наявність рішення про відмову в призначенні пенсії № 7 від 25 січня 2015 року (арк. спр. 9, 40).

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я врегульовано Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частина першої статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшення пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення, зокрема, чоловіками 60 років та наявності страхового стажу не менше пяти років.

Відповідно до абз. 1 частини першої статті 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали па територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсійний вік зменшується на 10 років

Абзацом 7 пп. 5 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846, встановлено, що при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема: 1) посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; 2) довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітет) СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року за № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участі, у ліквідації наслідків аварії па Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи обєкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З аналізу вказаної норми вбачається, що довідка видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, в складі яких працівник безпосередньо виконував роботи по ліквідації наслідків аварії.

Судовим встановлено, що позивач звертаючись до відповідача із заявою 15 січня 2015 року про призначення йому пенсії, надав архівну довідку Міністерства оборони України № 179/1/10466 від 05 серпня 2014 року, якою підтверджено факт роботи позивача в зоні відчуження в період з 05 серпня 1986 року по 29 серпня 1986 року, якій відповідачем надано оцінку при прийнятті спірного рішення.

Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 22 березня 2018 року у справі № 588/538/16-а та від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17.

З матеріалів справи встановлено, що позивач має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 2 категорії осіб постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в період з 05 серпня 1986 року по 29 серпня 1986 року брав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Тобто наведені документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.

Твердження відповідача щодо відсутності відомостей щодо кількості відпрацьованих днів у зоні відчуження, суд оцінює критично, з мотивів викладених у рішенні суду.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Під час розгляду справи встановлено, що позивачем заявлено вимоги:

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у призначенні пенсії позивачу згідно ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, із зменшенням пенсійного віку з 15 січня 2015 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 7 від 25.01.2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати призначити позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 15 січня 2015 року, та виплатити недотримані пенсії з 15 січня 2015 року.

Позовні вимоги про зобов`язання управління Пенсійного фонду України м. Лисичанську Луганської області призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та виплатити неотримані пенсії в частині за період з 15 січня 2015 року по 07 липня 2016 року залишено без розгляду, з мотивів викладених в ухвалі суду від 10 січня 2020 року (арк. спр. 69-70).

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд, з`ясувавши, що прийняття рішення від 25 січня 2015 року передувало діям з відмови в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю відомостей про кількість відпрацьованих днів в зоні відчуження, визнає протиправним зазначене рішення, оскільки саме розпорядження, а не бездіяльність створює відповідні правові наслідки.

З урахуванням викладеного належним способом захисту порушеного права в даному випадку є:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області без номера від 25 січня 2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області призначити позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та виплатити неотримані пенсії з 07 липня 2016 року.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити частково.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 10 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ Про судовий збір від сплати судового збору звільнений.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області без номера від 25 січня 2015 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у місті Лисичанськ Луганської області призначити позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та виплатити неотримані пенсії з 07 липня 2016 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива