Справа № 440/5124/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/5124/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом виконавчого комітету Полтавської міської ради до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Виконавчий комітет Полтавської міської ради (надалі - позивач, ВК ПМР) звернувся до суду з позовом до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі - відповідач, УДВС ГТУЮ у Полтавській області), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця від 3.12.19 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні №56525669.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на протиправність спірного рішення державного виконавця, оскільки ним не проведено перевірку виконання судового рішення боржником та не враховано доводи боржника про фактичне виконання судового рішення.

2. Позиція відповідача.

Відповідач копію ухвали суду від 2.01.20 отримав 3.01.20, однак відзив на позов, у визначений в ухвалі суду строк, не надав.

Згідно з частиною четвертою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

3. Позиція третьої особи.

ОСОБА_1 надав до суду заяву, у якій просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на безпідставність тверджень позивача про виконання рішення суду /а.с. 67/.

4. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 2.01.20 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у порядку письмового провадження).

Цією ухвалою до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_1 , який є стягувачем у виконавчому провадженні №56525669.

Частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 3.11.06 зобов`язано ВК ПМР у трьохмісячний термін з дня ухвалення цього рішення надати ОСОБА_1 на склад сім`ї з двох осіб житлове приміщення у відповідності з нормами житлового законодавства України.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16.01.07 це рішення змінено шляхом виключення з резолютивної частини рішення суду словосполучення "з дня ухвалення цього рішення"; доповнено резолютивну частину рішення суду після слова "України" словами "в порядку черговості".

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14.12.17 у справі №554/8230/17, залишеною без змін постановами апеляційного суду Полтавської області від 6.03.18 та Верховного Суду від 11.03.19, задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, видано ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа №2-4926/06.

4.06.18 ОСОБА_1 подано заяву про виконання даного виконавчого листа /а.с. 22/.

5.06.18 старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Федьком Є.О. відкрито виконавче провадження №56525669 з примусового виконання виконавчого листа №554/8230/17, виданого 15.05.18 Октябрським районним судом м. Полтави, про зобов`язання ВК ПМР у трьохмісячний термін надати ОСОБА_1 на склад сім`ї з двох осіб житлове приміщення у відповідності з нормами житлового законодавства України в порядку черговості /а.с. 27/.

Вимогою від 3.04.19 вих. №5322 державний виконавець зобов`язав боржника у десятиденний строк з дня її отримання надати документальне підтвердження виконання вимог виконавчого документа /а.с. 31/.

Листом від 22.04.19 вих.№04.2.2-20/2/633 боржник повідомив державного виконавця про те, що ним до Октябрського районного суду м. Полтави надіслано клопотання про поновлення провадження у справі №554/4629/18 за скаргою ВК ПМР на дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №56525669 /а.с. 33-34/.

Листом від 11.06.19 вих.№01-05/01.1-10/685 управління майном комунальної власності міста ВК ПМР повідомило державного виконавця про те, що рішенням ВК ПМР від 22.05.19 №100 затверджено протокол від 23.04.19 №Пр/01-05/01-03 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітету Полтавської міської ради /а.с. 36-37, 38/. Зі змісту витягу з цього протоколу, що доданий до листа управління майном комунальної власності міста ВК ПМР від 11.06.19 вих.№01-05/01.1-10/685, слідує, що станом на 23.04.19 ОСОБА_1 перебував на черзі військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку за станом здоров`я, віком або скороченням штатів під номером 33 /а.с. 39-43/. На цій підставі, Комісією вирішено надати ОСОБА_1 жиле приміщення на склад сім`ї з двох осіб у відповідності з нормами житлового законодавства згідно з чергою у списку даної пільгової категорії громадян /а.с. 43/.

25.06.19 за вих.№02.3/9408 державним виконавцем надіслано боржнику вимогу про виконання рішення суду протягом 10 робочих днів, після чого направити на адресу виконавчої служби відповідні докази /а.с. 45/.

Листом від 17.07.19 вих.№04.2.2-20/2/1183 позивач повідомив державного виконавця про виконання рішення суду шляхом прийняття ВК ПМР рішення від 22.05.19 №100 /а.с. 46-47/.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 3.10.19 відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця про роз`яснення порядку виконання рішення суду /а.с. 48-50/.

3.12.19 державним виконавцем прийнято постанову про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду застосовано до боржника штраф у розмірі 5100,00 грн /а.с. 64-65/.

Не погодившись з даною постановою, позивач оскаржив її до суду.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Згідно зі статтею 1 Закону України від 2.06.16 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України /пункт 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"/.

В силу положень частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У відповідності до пункту 1 частини третьої вказаної статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

У свою чергу, частиною четвертою статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Частиною п`ятою статті 26 названого Закону визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

А відповідно до частини шостої цієї статті, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Частиною першою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою цієї статті визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі предметом спору є правомірність постанови державного виконавця від 3.12.19 про накладення на ВК ПМР штрафу за невиконання рішення суду.

А відтак, виходячи з приписів частини другої статті 2 КАС України, суд перевіряє відповідність такого рішення критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень.

Виходячи з системного аналізу наведених вище норм Закону України "Про виконавче провадження", накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

При цьому, Закон України "Про виконавче провадження" зобов`язує державного виконавця перед накладенням штрафу на боржника за невиконання рішення суду провести перевірку виконання боржником такого рішення.

Тобто, перед накладенням штрафу на боржника за невиконання вимог виконавчого документа державний виконавець має перевірити, в чому полягає причина невиконання судового рішення у відведений боржнику строк.

У цьому зв`язку варто також зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 12.12.18 у справі №821/1568/16.

У контексті даного спору суд не може погодитись з доводами боржника про фактичне виконання рішення суду шляхом прийняття ВК ПМР рішення від 22.05.19 №100 "Про затвердження протоколу від 23.04.2019 № Пр/01-05/04-03 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Полтавської міської ради", адже, виходячи зі змісту ухваленого судом рішення, про примусове виконання якого відкрито виконавче провадження №56525669, його можливо буде вважати виконаним після фактичного забезпечення ОСОБА_1 житловим приміщенням.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що у спірних відносинах мають місце поважні причини невиконання боржником рішення суду у строк, визначений Законом України "Про виконавче провадження", на що не звернув увагу державний виконавець.

Ці поважні причини, на переконання суду, полягають у тому, що ВК ПМР має забезпечити стягувача житловим приміщенням в порядку черговості, а трьохмісячний термін для виконання рішення суду має відраховуватись саме з моменту, коли ОСОБА_1 буде у відповідній черзі під номером 1.

При цьому суд виходить з того, що апеляційний суд Полтавської області у мотивувальній частині рішення від 16.01.07, яким змінено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 3.11.06, акцентував увагу саме на необхідності дотримання черговості при вирішенні питання про забезпечення ОСОБА_1 житловим приміщенням, адже в протилежному випадку будуть порушені права інших осіб, що мають право на аналогічну пільгу і перебувають в тій самій черзі на отримання житла перед ОСОБА_1 .

Так, частиною першою статті 43 Житлового кодексу Української РСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості.

За змістом абзацу третього пункту 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради професійних спілок від 11.12.84 №470, черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Як встановлено судом зі змісту витягу з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань ВК ПМР від 23.04.19 № Пр/01-05/04-03, станом на 23.04.19 ОСОБА_1 перебував на черзі військовослужбовців, звільнених у запас або у відставку за станом здоров`я, віком або скороченням штатів під номером 33, що унеможливлювало фактичне виконання судового рішення у визначений Законом України "Про виконавче провадження" строк.

Державний виконавець на наведені обставини увагу не звернув та не врахував їх при прийнятті спірної постанови.

Більш того, у оскаржуваній постанові державним виконавцем взагалі не наведено мотивів в обґрунтування висновку про невиконання боржником судового рішення. Натомість, у мотивувальній частині постанови зазначено посилання на обставини, які взагалі не мають відношення до виконавчого провадження, а саме - про невиконання боржником рішення суду в частині проведення виплат на користь стягувача, адже виконавчий документ не містить таких вимог.

Наведене вище є підставою для висновку про невідповідність постанови державного виконавця від 3.12.19 вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем відзив на позов до суду не надано, правомірність спірної постанови не доведено.

Судом ретельно проаналізовані доводи третьої особи щодо позовних вимог ВК ПМР та виконавчого провадження, однак відповідні доводи не спростовують висновків суду, адже фактичне виконання рішення суду має відбуватись з урахуванням його мотивувальної та резолютивної частини, у яких міститься висновок про необхідність забезпечення ОСОБА_1 житловим приміщенням у порядку черговості.

Відтак, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 268-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги виконавчого комітету Полтавської міської ради до управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Федька Євгена Олександровича від 3 грудня 2019 року ВП №56525669.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя О.О. Кукоба