Справа № 724/1935/19
Суддя: Єфтеньєв О. Г.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/1935/19
Провадження № 2-а/724/1/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.

при секретарі: Мельник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Левицького Тараса Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Левицького Тараса Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 25 жовтня 2019 року він керуючи автомобілем марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Шегині (15 км 600м) був зупинений працівником поліції Левицьким Тарасом Миколайовичем, запитавши причину зупинки інспектор повідомив, що він порушив правила дорожнього руху та рухався зі швидкістю 91 км/год., чим порушив п. 12.4 ПДР. Інспектором поліції по даному порушенні була складена постанова та після цього він розпочав розгляд справи та ознайомлення його з постановою, що є порушенням законодавства України при розгляді даної справи, тобто спочатку складена постанова, а потім відбувся розгляд справи.

Вказує, що при ознайомленні з матеріалами справи йому було надано відео з приладу TruCam на якому було три автомобіля включаючи автомобіль Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 , на його заперечення, що на відео три автомобіля та швидкість може належати іншому автомобілю, інспектор повідомив, що ним буду винесена постанова, яку можна оскаржити до суду. В постанові про адміністративне правопорушення інспектором вказано, що автомобіль, який порушив швидкісний режим є автомобіль Тойота Ланд Круізер, д.н.з. НОМЕР_2 , тобто автомобіль з д.н.з. НОМЕР_1 швидкості не порушував, але він будучи за кермом автомобіля Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності.

Зазначає, що дані дії інспектора є протиправними по притягненню його до адміністративної відповідальності, зокрема даний пристрій яким ніби то вимірювалась швидкість його автомобіля знаходився в руках інспектора поліції, без спеціальних пристроїв кріплення (тринога), з даних підстав вважаю, що за таких умов швидкість не могла бути виміряна точно. Під час їхнього спілкування він запитав інспектора чому вказаний прилад знаходиться у нього в руках, а не на тринозі і в якому режимі він працює, на що інспектор не зміг йому відповісти. На даному приладі не відображено місцевість з прив`язкою до відповідних знаків ПДР, які обмежують швидкість на даному відрізку шляху.

Також вказує, що у постанові відсутні вказівки на те, хто саме проводив фото фіксацію та чи має даний інспектор дозвіл на використання спеціальних засобів нагляду за дорожнім рухом, до використання допускаються лише співробітники, які вивчили інструкції та склали заліки з використання цих приладів. Тому при оцінці як законності, так і достовірності фіксації порушень ПДР необхідно мати відомості про цих співробітників, який склав постанову та проводив вимірювання відповідним приладом.

На підставі вищевикладеного просить суд: визнати дії інспектора Левицького Тараса Миколайовича незаконними та протиправними та скасувати як незаконну постанову серії ЕАК № 1667711 від 25 жовтня 2019 року, складену Левицьким Тарасом Миколайовичем , по справі про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити, за відсутністю в його діях складу такого правопорушення; визнати дії інспектора поліції Левицького Тараса Миколайовича, щодо обробки його персональних даних, які ним фіксувались на бодікамеру та які відображені в постанові ЕАК № 1667711 від 25 жовтня 2019 року на які він згоди не давав, незаконними та протиправними.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, але від нього на адресу суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути у його відсутності.

Відповідач Левицький Т.М. в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причини своєї неявки суду не повідомив.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що постановою інспектора другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Левицького Т.М. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн., де зазначено, що він 25.10.2019 року о 17:17 год. на автодорозі Львів-Шегині (15км 600м) керуючи транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 91 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті с. Бартатів на 41 км/год. Швидкість руху вимірювалась за допомогою приладу TruCam 20/20, № ТС 000705, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п. 19 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

В силу ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Статтею 245 КУпАП встановлено, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено ст. 283КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п. 12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п. 12.4. Правил дорожнього руху України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 279 КУпАП встановлено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Як вбачається із позовної заяви ОСОБА_1 , 25 жовтня 2019 року він керуючи автомобілем марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Львів-Шегині (15 км 600м) був зупинений працівником поліції Левицьким Тарасом Миколайовичем, запитавши причину зупинки інспектор повідомив, що він порушив правила дорожнього руху та рухався зі швидкістю 91 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР. В подальшому інспектором поліції по даному порушенні була складена постанова та після цього він розпочав розгляд справи та ознайомлення його з постановою, тобто спочатку складена постанова, а потім відбувся розгляд справи, чим порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, як встановлено судом інспектором в оскаржуваній постанові вказано, що автомобіль, який порушив швидкісний режим є автомобіль Тойота Ланд Круізер, д.н.з. НОМЕР_2 . Із позовної заяви вбачається, що позивач керував автомобілем Тойота Ланд Круізер з д.н.з. НОМЕР_1 , тобто позивач будучи за кермом іншого автомобіля був притягнутий до адміністративної відповідальності

Жодних доказів на спростування цього відповідачем до суду не надано.

Крім того, ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 16 грудня 2019 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено, та зобов`язано Управлінні патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції: відео з нагрудної камери інспектора другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта поліції Левицького Тараса Миколайовича, яке проводилось під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та винесення постанови серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі; відео з приладу TruCam LTI20/20, № Тc000705, яким вимірювалась швидкість транспортного засобу Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_2 , 25.10.2019 року о 17:17 год. на автодорозі Львів-Шегині (15км 600м).

Відповідачем не надано суду у порядку передбаченому КАС докази, які були витребувані судом та досліджені працівником поліції при складанні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 9 ст. 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, відповідач не виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення.

Як встановлено судом, об`єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем п. 12.4 Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, фотознімки, відеозапис події, відеозапис із приладу TruCam 20/20, № ТС 000705, яким вимірювалася швидкість, тощо.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку, що постанову серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року слід скасувати.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 122 КУпАП, прямих, безспірних і безсумнівних доказів його вини в ході судового засідання не добуто, вини в судовому засіданні не встановлено, крім того суду не надано достатньо доказів про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - тому провадження по справі слід закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Крім того, 1 червня 2010 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2297-VІ «Про захист персональних даних» (далі - Закон), який створив належні правові засади забезпечення захисту персональних даних в Україні та привів законодавство України у відповідність до міжнародних стандартів, зокрема Конвенції Ради Європи № 108 про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних та Додаткового протоколу до Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних щодо органів нагляду та транскордонних потоків даних, ратифікованих 6 липня 2010 року Законом України № 2438-VІ (далі - Конвенція № 108 та Додатковий протокол до неї).

Згідно ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних», використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону.

Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними.

Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків. Ці працівники зобов`язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв`язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов`язків, крім випадків, передбачених законом. Таке зобов`язання чинне після припинення ними діяльності, пов`язаної з персональними даними, крім випадків, установлених законом.

Згідно ст. 27 Закону України «Про Національну поліцію», поліція має безпосередній оперативний доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

Детальне роз`яснення положень статті 9 Конвенції № 108 міститься у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № (87) 15 «Про захист персональних даних у секторі поліції» (1987 р.). Рекомендацією визначаються 8 базових принципів захисту персональних даних у секторі поліції.

Принципи, що містяться в цій рекомендації, поширюються на збір, зберігання, використання та передачу персональних даних для поліцейських цілей, які є предметом автоматичної обробки.

Для цілей цієї Рекомендації термін «персональні дані» охоплює будь-яку інформацію, що стосується ідентифікованої особи. Особа не може розглядатися як «ідентифікована», якщо ідентифікація вимагає занадто багато часу, витрат і трудових ресурсів. Термін «для поліцейських цілей» охоплює всі завдання, які поліцейські повинні виконати для попередження і припинення кримінальних злочинів і підтримки громадського порядку.

Принцип 4 формулює заключне положення: персональні дані, зібрані з метою запобігання й припинення кримінальних правопорушень, або для підтримання громадського порядку ("поліцейські цілі"), повинні використовуватись лише в цих цілях.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, персональні дані ОСОБА_1 збиралися та фіксувалися з метою проведення розгляду справи щодо позивача, тобто для "поліцейських цілей", а тому задоволення позову в цій частині не підлягає задоволенню.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 139, 242, 243, 244, 245, 246, 286, п.п.10 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії інспектора Левицького Тараса Миколайовича під час складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року - незаконними та протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1667711 від 25.10.2019 року, винесену інспектором другої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Левицьким Т.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення (з урахуванням вимог пп. 15.5 п. 15 Розділу 7 Перехідних положень КАС України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.Г. Єфтеньєв