Справа № 120/4067/19-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 січня 2020 р. Справа № 120/4067/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйової Інни Анатоліївни , розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач), якою просила:

- визнати протиправними дії , що викладені у листі №3166/М-10 від 29.10.2019 р. щодо виключення періоду роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року ;

- зобов`язати провести повторне призначення і виплату пенсії за віком з 28.06.2019 р. згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування до загального стажу стажу період роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року ;

- стягнути різницю між виплаченою та перерахованою пенсією із урахуванням загального стажу стажу період роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем при призначенні пенсії не враховано періоди роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року з підстав виправлень у трудовій книжці. Однак, жодних виправлень у даний період роботи трудова книжка не містить, відтак, дії відповідача є протиправними.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.12.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому проваджені) в порядку статті 263 КАС України.

02.01.2020 р. до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову мотивуюючи тим, що період роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1984 року зараховано та здійснено відповідний перерахунок пенсії із урахуванням даного стажу.

10.01.2020 р. ухвалами суду відмовлено у виклику посадової особи та закрито провадження у справі в частині вимог про :

- визнання протиправними дії, що викладені у листі №3166/М-10 від 29.10.2019 р. щодо виключення періоду роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року ;

- зобов`язання провести повторне призначення і виплату пенсії за віком з 28.06.2019 р. згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування до загального стажу періоду роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року.

При цьому, відмовлено в закритті провадження в частині вимоги про стягнення різниці між виплаченою та перерахованою пенсією із урахуванням загального стажу стажу період роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, як зазначено вище, ухвалою суду від 10.01.2020 р. закрито провадження у справі в частині вимог про визнання протиправними дії, що викладені у листі №3166/М-10 від 29.10.2019 р. щодо виключення періоду роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року та зобов`язання провести повторне призначення і виплату пенсії за віком з 28.06.2019 р. згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом зарахування до загального стажу періоду роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року. При цьому, при закритті провадження суд виходив з того, що відповідачем самостійно виправлено порушення, зокрема зараховано період роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року та проведено в грудні 2019 року відповідний перерахунок пенсії із урахуванням даного періоду, що, в свою чергу, вплинуло на заробітки, які враховані при призначенні пенсії у червні 2019 р.

Однак, при перерахунку не здійснено виплату різниці між виплаченою та перерахованою пенсією.Доказів протилежного суду не надано, у зв`язку із чим слід зазначити про наступне.

Відповідно до положень статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, як видно нараховані суми пенсії, на які мав право пенсіонер та які не виплачені з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

При вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей

З огляду на вимоги Конвенції та практику Європейського суду з прав людини ("Спорронг та Льонрот проти Швеції") до правовідносин щодо отримання пенсії слід застосовувати засади юридичної визначеності, зокрема в частині права особи на розумні очікування "мирного володіння майном".

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Як зазначено вище позивачу в грудні 2019 р. здійснено перерахунок пенсії із врахуванням спірних періодів роботи, що, в свою чергу, вплинуло на заробітки, які враховані при призначенні пенсії у червні 2019 р. та, вдповідно, збільшило розмір пенсії. Однак, при перерахунку не здійснено виплату різниці, а отже слід стягнути таку.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання протиправним і скасування спірного рішення, як такого що прийняте без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття. А тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов задоволено в частині проведення виплати позивачу судові витрати понесені у даній справі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Вінницькій області (без урахування вимог провадження по яких закрито), а саме, в сумі 256, 33 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити .

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 різницю між виплаченою та перерахованою пенсією із урахуванням загального стажу період роботи з 11.08.1977 року по 23.08.1985 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ) 256,33 грн. (двісті п`ятдесят шість гривень 33 копійок ) судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_1 ) .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, ).

Повний текст рішення виготовлено : 10.01.2020 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна