Справа № 755/12199/19
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Яровенко Н.О.,

при секретарі - Локотковій І.С.,

представника позивача - Красник С.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за адміністративним позовом громадянина Ісламської республіки Афганістан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ПН ЦМУ № 004583 від 23.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування послався на те, що позивач є громадянином Ісламської республіки Афганістан, та має цілком обґрунтовані побоювання стати жертвою переслідування у країні походження, а також у зв`язку із ситуацією загальнопоширеного насильства і систематичного порушення прав людини в Афганістані. Залишив країну походження та прибув 27 березня 2019 року до України за візою типу «Д» строком дії до 17 травня 2019 року. Позивач звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відповідача. Однак заява позивача не була прийнята ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області через відсутність протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. 23 липня 2019 року відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, а також протокол про адміністративне правопорушення, які позивачу станом на 30 липня 2019 року не вручені і про які позивачу стало відомо з рішення про примусове повернення позивача в країну походження або третю країну. Також, позивач зазначає, що невідкладно звернутися до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не мав змоги через незнання державної мови та міграційного законодавства. Оскаржувану постанову вважає незаконною, оскільки відповідач не врахував того, що він має намір отримати притулок чи бути визнаним біженцем, добровільно звернулась до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та перебуває у скрутному матеріальному становищі.

29 серпня 2019 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволені позовних вимог. 23 липня 2019 року по вулиці Петропавлівська, 11 в м. Києві працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області виявлено позивача, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. 23 липня 2019 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Пясковською О.В. відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 3400 гривень. Разом з тим, у день складання у день складання, позивача отримав примірник протоколу та копію постанови, що підтверджуєтеся його підписом. Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною та не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача підтримав викладені у позовній заяві обставини, позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду невідомі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку.

Як убачається з матеріалів справи, 23 липня 2019 року головним спеціалістом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Пясковською О.В. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ 004583, де зазначено, що 23 липня 2019 року о 16-30 годині за адресою: АДРЕСА_1, виявлено громадянина Афганістану ОСОБА_1, який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме: проживав без документів на право проживання в Україні, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП.

23 липня 2019 року т.в.о. начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Пустовітом О.О. винесено постанову серії ПН ЦМУ 004583, згідно якої громадянин Афганістану ОСОБА_1 порушив ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

23 липня 2019 року головним спеціалістом відділу адміністративної діяльності управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області Пясковською О.В. винесено рішення, яким вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 12 серпня 2019 року та заборонено в`їзд на територію України строком на три роки до 23 липня 2022 року.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наданих документів встановлено, що позивач є громадянином Ісламської республіки Афганістан та прибув в Україну 27 березня 2019 року авіаційним транспортом по візі з приватною метою. Кордон перетнув через ПП «Херсон».

23 липня 2019 року на позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР ЦМУ № 004583 та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Встановлено, що заяву позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не було прийнято через відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, однак докази даної обставини суду не було надано.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, яких визнано біженцями в Україні або яким надано притулок в Україні, вважаються такими, які постійно проживають на території України з моменту визнання біженцем в Україні або надання притулку в Україні. Постійне проживання на території України біженців підтверджується посвідченням біженця.

Іноземці та особи без громадянства, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, або яким надано тимчасовий захист в Україні, вважаються такими, які на законних підставах тимчасово проживають на території України на період дії обставин, за наявності яких додатковий чи тимчасовий захист було надано. Тимчасове проживання на території України таких іноземців та осіб без громадянства підтверджується посвідченням особи, яка потребує додаткового захисту в Україні, або посвідченням особи, якій надано тимчасовий захист в Україні.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Встановлено, що позивач проживає на території України з березня 2019 року без будь-яких дозвільних документів. Строк дії візового документу типу «Д» закінчився 17 травня 2019 року. Статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, на момент винесення оскаржуваної постанови, не набув.

З наданої копії довідки про звернення за захистом в Україні № 010575 вбачається, що 05 вересня 2019 року позивачу було видано дану довідку, однак на день розгляду справи термін дії довідки закінчився 04 жовтня 2019 року.

Статтею 203 КУпАП визначено, що порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Як встановлено в суді, позивач прибув та перебуває на території України без дозвільних документів, на час винесення оскаржуваної постанови, та час розгляду даної справи в суді статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, не мав та не має.

Враховуючи вимоги діючого законодавства України суд дійшов висновку, що постанова є законною, підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов громадянина Ісламської республіки Афганістан ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 02 грудня 2019 року.

Суддя Н.О. Яровенко