Справа № 1.380.2019.006030
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №1.380.2019.006030
У Х В А Л А

про закриття провадження в адміністративній справі

в частині позовних вимог

09 січня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Сасевича О.М.,

за участю секретаря судового засідання Шиц А.А.,

представника позивача Квака В.В.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження питання про закриття провадження в частині позовних вимог в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 17), Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича (01014, м.Київ, б-р Дружби Народів, 38), із вимогами:

-визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо застосування наслідків недійсності правочину до договору банківського вкладу (депозиту), укладеного 24.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» та щодо відмови включити ОСОБА_1 до Загального реєстру відшкодувань за вкладами АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійсненні виплати;

-зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру відшкодувань за вкладами АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та здійснити належне ОСОБА_1 відшкодування коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що є вкладником ПАТ «Дельта Банк», оскільки на виконання вимог договору від 24.02.2015 року №002-13003-240215 на рахунок позивача було зараховано 6500,00 доларів США, тому вона має право на відшкодування гарантованої суми за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою судді від 19.11.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику у судове засідання) сторін.

Ухвалою суду від 20.12.2019 року постановлено перейти із спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення (виклику у судове засідання) сторін до розгляду адміністративної справи №1.380.2019.006030 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін з метою забезпечити рівний доступ до правосуддя, надання можливості учасникам справи висловити свою позицію щодо предмету спору та надати додаткові докази у справі, з метою з`ясування належного складу відповідачів, вирішення судом клопотання і заяви сторін щодо строків звернення до суду, а також неможливістю ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Протокольною ухвалою суду від 09.01.2020 року здійснено заміну відповідача 2 - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельтабанк» Кадирова Владислава Володимировича на належного - Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельтабанк».

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельтабанк» Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків недійсності правочину до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №002-13003-240215, укладеного 24.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельтабанк» - підлягає закриттю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» (банк), з однієї сторони, та ОСОБА_1 (вкладник), було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №002-13003-240215.

Згідно з пункту 1.2 зазначеного Договору, сума вкладу складає 6500,00 доларів США.

Відповідно до пункту 1.3 Договору, вклад залучається на строк із моменту зарахування Вкладу на рахунок, вказаний у п.1.6 цього Договору, та по 25.05.2015 року, включно.

Пунктом 1.8 Договору визначено, що зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього Договору.

24.02.2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №002-13003-240215 від 24.02.2015 року.

Згідно з пунктом 1 додаткової угоди №1, сторони домовились викласти пункт 1.8 статті 1 Договору в такій редакції: « 1.8 зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи - резидента, або готівкою через касу банку в день укладення сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються.

У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування / перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений.».

Згідно з листом тимчасової адміністрації ПАТ «Дельта Банк» від 23.09.2015 року №8821/2419, позивачу, за підписом представника АТ «Дельта Банк» Сичевської Ю.К. надіслано повідомлення про нікчемність правочину, в якому повідомлено про наступне.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 про запровадження в банку з 03.03.2015 року тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк». Керуючись статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повідомлено позивача про нікчемність договору банківського вкладу (депозиту) №002-13003-240215 від 24.02.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 , згідно з пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

21.05.2019 року позивач звернулася із заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якій просила невідкладно вжити заходів щодо включення її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів межах гарантованої суми відшкодування за договором №002-13003-240215 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, укладеним 24.02.2015 року з ПАТ «Дельта Банк» за вкладом в сумі 6500 доларів США та провести виплату гарантійного вкладу.

За результатами розгляду заяви Фонд гарантування вкладів фізичних осіб листом від 20.06.2019 року №34-036-10469/19 повідомив позивача про відсутність підстав для включення ОСОБА_1 до Загального реєстру відшкодувань вкладникам АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Загалом, така відмова мотивована тим, що за результатами проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, було виявлено, що договір банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» від 24.02.2015 року №002-13003-240215, укладений між гр. ОСОБА_1 та Банком, є нікчемним, відповідно до п.7 частини 3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Незгода позивача з відмовою Фонду гарантування вкладів фізичних щодо включення ОСОБА_1 до Загального реєстру відшкодувань вкладникам АТ «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду та зважаючи на протиправність дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В.В., стала підставою для звернення до суду за захистом її порушених прав.

Згідно з ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.38 вказаного Закону, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1)банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2)банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3)банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4)банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5)банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону; 6)банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7)банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8)банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, в Уповноваженої особи, а у подальшому у Фонду наявний обов`язок забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті, а також права на вчинення дій щодо повідомлення осіб про нікчемність договорів і застосування наслідків їх нікчемності.

Разом з тим, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язує нікчемність правочину, тобто саме по собі твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно у такому випадку нівелюється протилежним твердженням вкладника про дійсність вкладу.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, врегульовані цивільним законодавством, положення якого не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч.3.ст.38, а також у ч.3 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №826/1476/15.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного позивачем з ПАТ «Дельта Банк», визначено п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року у справі №910/12294/16, від 16.05.2018 року у справах №910/17448/16 та №910/54198/16 зроблено правовий висновок про те, що розпорядчий документ Уповноваженої особи про віднесення правочину до нікчемних є внутрішнім документом банку і спір з приводу оскарження такого документу, виданого Уповноваженою особою не як суб`єктом владних повноважень, а як органом управління банком, що здійснює заходи із забезпечення його активів і запобігання втрати майна та грошових коштів, не є публічно-правовим.

Аналогічний висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.07.2018 року у справі №820/1648/17 та від 22.08.2018 року у справі №805/5104/15-а, в яких на підставі аналізу положень ст.215 ЦК України, ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» погодився із судами попередніх інстанцій про неналежність до юрисдикції адміністративних судів позовів про визнання протиправними дій та скасування рішення уповноваженої особи щодо визнання нікчемним переказів коштів.

У контексті оскарження особою рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемним правочину Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не рішення уповноваженої особи. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято Уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Враховуючи, згідно з ч.5 ст.242 КАС України, вищенаведені висновки Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі у частині позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельтабанк» Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків недійсності правочину до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №002-13003-240215, укладеного 24.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельтабанк», оскільки дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У зв`язку із цим, суд вбачає наявність підстав для закриття провадження у справі в частині вищезазначених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Водночас, вирішуючи питання щодо повернення позивачу суми сплаченого судового збору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частини першої цієї статті, - повністю.

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 сплатила судовий збір за звернення до суду з позовом у сумі 768,40 грн., відповідно до квитанції від 15.11.2019 року №23776617; зазначена сума зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу необхідно повернути судовий збір в розмірі пропорційно до позовних вимог, провадження у яких закрито, що становить 384,20 грн.

Керуючись ст.ст.132, 139, 238, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків недійсності правочину до договору банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США №002-13003-240215, укладеного 24.02.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк».

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачену за квитанцією №23776617 від 15.11.2019 року суму судового збору у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Роз`яснити, що позивач вправі звернутися за захистом порушеного права в порядку цивільного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що на підставі ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі в частині позовних вимог повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку передбаченому ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України та у строки, визначені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки визначені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 січня 2020 року.