Справа № 520/9620/19
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. Справа № 520/9620/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Донець Л.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Сагайдак В.В.) від 24.10.2019 року (повний текст рішення складено 24.10.2019 року) по справі №520/9620/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа Ліквідаційна комісія Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка виразилась у залишенні без розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти відповідне рішення згідно статті 23 Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що проходив службу в органах внутрішніх справ України. У зв`язку з встановленням II групи інвалідності, 02 квітня 2019 року звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги. Проте, матеріали стосовно позивача повернуто без розгляду у зв`язку з тим, що з моменту первинного встановлення третьої групи інвалідності до установлення йому другої групи інвалідності минуло більше двох років. На думку позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність, в зв`язку з чим, звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка виразилась у залишенні без розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти відповідне рішення згідно статті 23 Закону України "Про міліцію" і Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Не погодившись із судовим рішенням, Міністерством внутрішніх справ України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх обґрунтованість. Зазначив, що право на відповідні виплати мають лише особи, у яких між первинним та повторним встановленням інвалідності чи втратою працездатності пройшло менше 2-х років. Між тим, оскільки з дати першого огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2-х років, то позивач не має права на виплату одноразової грошової допомоги. Крім того, оскільки у МВС України на даний час відсутні документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, через те, що їх не було надіслано Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області, то суд першої інстанції безпідставно зобов`язав відповідача розглянути заяву позивача.

Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа надала письмові пояснення, в яких просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувавши рішення суду першої інстанції та відмовивши позивачу у задоволенні позову.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно свідоцтва про хворобу від 17.03.2014 № 39 військово-лікарською комісією госпіталю ГУМВС України в Харківській області позивача визнано непридатним до військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час.

Комісією встановлено, що захворювання, яке має позивач, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Наказом Головного управління МВС України в Харківській області від 01.04.2014 № 78 о/с позивача звільнено зі служби в запас Збройних сил з посади командира взводу № 1 роти № 5 полку патрульної служби ХМУ за п. "Б" ст. 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з 01 квітня 2014 р.

Згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.07.2014 серії 10 ААБ № 702415 позивачу з 15 липня 2014 року встановлено III групу інвалідності. Також визначено ступінь втрати професійної працездатності, який склав 50% одноразово, у зв`язку з травмою, яка отримана під час виконання службових обов`язків (довідка серії 10 ААА № 015544).

Висновком про призначення одноразової грошової допомоги працівнику міліції в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", який затверджений заступником директора ДФЗБО МВС України 20 серпня 2014 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 41310 грн., яка останньому була виплачена 28 серпня 2014 року.

Після проведення повторного медичного огляду згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 12.07.2017 серії 12 ААА № 479291 позивачу з 01 серпня 2017 року встановлено II групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням останнім службових обов`язків. Комісією також визначено ступінь втрати професійної працездатності позивачем, який склав 80% одноразово, у зв`язку з травмою, яка отримана під час виконання службових обов`язків (довідка серії 10 ААА № 016870).

02 квітня 2019 року позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, додавши до заяви документи, які підтверджують цей факт.

Матеріали стосовно призначення одноразової грошової допомоги разом з висновком про її призначення 07 травня 2015 року за №223/119-29-2/01-2019 направлені ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області на розгляд до Міністерства внутрішніх справ України.

Листом від 31.05.2019 №15/2-2121 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України матеріали стосовно позивача повернуто без розгляду до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області.

В якості підстав для повернення без розгляду документів було вказано, що згідно пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Оскільки з моменту первинного встановлення позивачу третьої групи інвалідності до установлення йому другої групи інвалідності минуло більше двох років, матеріали щодо нього не відповідають умовам Порядку, а отже не можуть бути розглянуті.

Листом від 15.08.2019 № 430/119-29-2/02-2019 ліквідаційна комісія ГУМВС України в Харківській області повідомила позивача про повернення МВС України його матеріалів щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги без розгляду.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції дійшов висновку по наявність протиправної бездіяльності відповідача щодо залишення без розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням йому II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, врегульовані Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-ХІІ (далі - Закон України №565-ХІІ).

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України № 565-ХІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» було врегульовано Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок №850).

Підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності І групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Закон України № 565-ХІІ втратив чинність у зв`язку із прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII.

Проте, пунктом 15 Розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справах №808/1866/16 та №806/845/16, від 18 жовтня у справі № 369/13187/17.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно п. 7 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

При цьому, згідно п. 8 Порядку № 850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, ліквідаційною комісією ГУМВС України в Харківській області сформовано висновок про призначення одноразової грошової допомоги та направлено до МВС України для прийняття рішення.

Згідно п. 9 Порядку № 850, МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, після надходження передбачених Порядком № 850 документів, МВС України зобов`язане прийняти одне з двох рішень, а саме: про призначення або про відмову в призначенні вказаної грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справах № 361/7249/17 та № 361/7249/17.

Однак, листом від 31.05.2019 №15/2-2121 Департамент фінансово-облікової політики МВС України матеріали стосовно позивача повернуто без розгляду до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Харківській області.

Відтак, всупереч п. 9 Порядку № 850, МВС України не прийняв за результатом розгляду документів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги жодного з вищезазначених рішень.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

На підставі викладеного, враховуючи, що спосіб, у який відповідач розглянув заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, Законом України "Про міліцію" та Порядком № 850 не передбачені, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність.

Таким чином, оскільки відповідачем не було належним чином розглянуто документи щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, та відповідно, не прийнято відповідного рішення за їх наслідком, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на відсутність у позивач права на отримання одноразової грошової допомоги через те, що з дати першого огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2-х років.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час її апеляційного перегляду не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження позивачем.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно Рішення ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду як державної правозахисної інституції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою повного захисту порушених прав та інтересів особи, необхідним є зобов`язання МВС України розглянути заяву позивача про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, та прийняти відповідне рішення згідно статті 23 Закону України № 565-XII і Порядку №850.

Посилання скаржника на відсутність у нього документів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, через їх не направлення Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в Харківській області, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з вищезазначених підстав не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року по справі №520/9620/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Л.О. Донець