Справа № 640/431/20
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 січня 2020 року м. Київ № 640/431/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Вовка П.В., розглянувши матеріали позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Голосіївська інвестиційна компанія» до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Голосіївська інвестиційна компанія» (далі також - ТОВ «Голосіївська інвестиційна компанія», позивач) до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати дії протиправними та зобов'язати відповідача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесене державним реєстратором Державної реєстраційної служби України, Мощонською Іриною Володимирівною № 13475231 від 02 червня 2014 року стосовно реєстрації права власності на нежитлове приміщення № 1 за адресою: м. Київ, вул. Набережно- Хрещатицька, 8-в загальною площею 474,8 кв.м. в літ. «А» зареєстрованого на підставі рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року;

визнати дії протиправними та зобов'язати відповідача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 24642642, зареєстрованого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Осипенком Дмитром Олеговичем на підставі договору купівлі- продажу, реєстровий номер 4880, вчиненого 23 липня 2014 року;

визнати дії протиправними та зобов'язати відповідача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14874427 від 01 серпня 2014 року, зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Осипенком Дмитром Олеговичем;

визнати дії протиправними та зобов'язати відповідача скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 29794495 від 27 травня 2016 року, зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Манойло Наталією Григорівною.

Позовні вимоги, зокрема, обґрунтовані тим, що 09 серпня 2013 року між позивачем, яка іменується як «інвестор», Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією, яка виступила «замовником» та Департаментом економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради, як організатором конкурсу, проведеного Київською міською державною адміністрацією, замовником якого була Подільська в м. Києві державна адміністрація, було укладено інвестиційний договір «Про облаштування Арт-галереї під відкритим небом за адресою по вул. Набережно-Хрещатицька, причал 1, 2 у Подільському районі м. Києва».

29 квітня 2014 року Святошинським районним судом міста Києва було прийнято рішення по цивільній справі № 759/5335/14 за позовом до ТОВ «Трейд Протекшн» про стягнення заборгованості, розірвання договору та зустрічним позовом ТОВ «Трейд Протекшн» про розірвання договору, визнання права власності.

Відповідно до вказаного рішення, суд, зокрема, задовольнив зустрічний позов ТОВ «Трейд Протекшн» у повному обсязі та визнав за таким товариством право власності на нежитлове приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, буд. 8-В, загальною площею 474,8 м. кв.

Вказаний об'єкт інвестування в подальшому було зареєстровано в державному Реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а потім - відчужено на користь ТОВ «КАРГОНІС ГРУП».

Постановою Київського апеляційного суду від 31 січня 2019 року було скасовано рішення Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2014 року в частині визнання за ТОВ «Трейд Протекшен» права власності на нежитлове приміщення № 1 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 8-В загальною площею 474,8 кв.м. в літ. «А».

На думку позивача, оскільки право власності на зазначений об'єкт нерухомого майна виникло на підставі рішення суду, яке на даний час скасовано Київським апеляційним судом, існують усі законні підстави для скасування рішень про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 1 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 8-В, загальною площею 474,8 кв.м. в літ. «А».

Розглянувши матеріали позовної заяви та вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за КАС України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Водночас, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а.

Предметом даного позову фактично є правомірність вчинених реєстраційних дій щодо вказаного вище об'єкту нерухомого майна.

Враховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття юридичними особами права власності на спірне майно і можуть впливати на майнові права та інтереси цих осіб, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Тобто предметом спору у цій справі є визнання права власності на нерухоме майно (нежитлове приміщення № 1 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Хрещатицька, 8-в загальною площею 474,8 кв.м. в літ. «А».), оскільки заявлені позовні вимоги приводять до вирішення питання про право власності на це нерухоме майно.

Отже, спірні правовідносини у справі пов'язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З наведеного можна зробити висновок про те, що правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі також - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

На підставі ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

В даному випадку, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, приватного права на спірне нерухоме майно внаслідок реєстрації права власності на це майно за іншою юридичною особою.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів.

Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним, зокрема, у постановах від 21 листопада 2018 року у справі №813/1362/16, від 28 листопада 2018 року у справі №825/642/18, від 29 січня 2019 року у справі №803/1589/17, а також у постанові від 29 травня 2019 року №826/9341/17 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/82420792) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.

Згідно з ч. 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва в порядку адміністративного судочинства, а тому, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 статті 170 КАС України, у відкритті провадження за позовом ТОВ «Голосіївська інвестиційна компанія» має бути відмовлено.

Враховуючи відсутність доказів сплати судового збору відповідно до наявного в матеріалах справи акту Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 січня 2020 року № 1, судом не вирішується питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 170, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Голосіївська інвестиційна компанія» до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Роз'яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Голосіївська інвестиційна компанія», що даний спір підлягає розгляду загальним місцевим судом в порядку цивільного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду, відповідно до ч. 2 статті 256 КАС України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.В. Вовк