Справа № 240/11031/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
11 жовтня 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернулось Міністерство оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 158526 грн 79 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідача 11 вересня 2019 року достроково через недисциплінованість та службову невідповідність було відраховано зі списків курсантів з Військового інституту Київського національного університету імені Т. Шевченка та звільнено з військової служби, однак за відповідачем рахується заборгованість зі сплати витрат, пов`язаних з його утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі. Це і стало причиною звернення до суду з даним позовом.
Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 6 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи та надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.
Вказана ухвала суду була надіслана на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві, та отримана відповідачем 13 листопада 2019 року, що підтверджується підписом відповідача у поштовому повідомленні про отримання поштового відправлення (а.с.52).
6 листопада 2019 року на виконання вимог частини 3 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України судом надіслано запит до Адресного бюро УДМС України в Житомирській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с.50).
Відповідач вимоги ухвали суду від 6 листопада 2019 року в частині надіслання відзиву на адміністративний позов не виконав.
Згідно з частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до положень частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 2 серпня 2014 року №151 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу Військового інституту та поставлений на всі види забезпечення з 7 серпня 2014 року (а.с.15).
7 серпня 2014 року між сторонами укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України (а.с.16).
Відповідно до наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) від 11 вересня 2019 року №38 РС ОСОБА_1 відраховано зі списків курсантів з Військового інституту через недисциплінованість відповідно до статті 25 та пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пунктів 36, 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, за пунктом "д" (через службову невідповідність) та достроково припинено (розірвано) з ним контракт про проходження військової служби (навчання) (а.с.18-19).
Відповідно до наказу начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 11 вересня 2019 року №186 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військового інституту з 11 вересня 2019 року та знято з усіх видів забезпечення. Звільнено у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність) та направлено для постановки на військовий облік до Ружинського районного військового комісаріату. Крім того, вказано про необхідність вжиття заходів щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у навчальному закладі в сумі 158526,79 грн (а.с.17).
20 вересня 2019 року за вих. №18/2639 Військовим інститутом Київського національного університету імені Тараса Шевченка на адресу відповідача надіслано лист про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, через відрахування у сумі 158526,79 грн (а.с.26).
Оскільки відповідач добровільно вказану заборгованість не відшкодував, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон України Про військовий обов`язок і військову службу), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153) та постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 Про затвердження Порядку відшкодування курсантами втрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - Порядок №964).
В силу положень частини 1 статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу визначені види військової служби, якими є: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Згідно з пункту 3 частини 1, частини 2 статті 24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України. Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Відповідно до частини 5 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і п`ятим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно з пунктами 15, 16 Положення №1153 з громадянами, які добровільно вступають на військову службу, укладаються: контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, який є письмовою угодою, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Міністерство оборони України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби (навчання). Право на укладення від імені Міністерства оборони України контракту про проходження військової служби надається: керівнику вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу з курсантами цих закладів про проходження військової служби на посадах осіб сержантського та старшинського складу, офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу.
В силу положень частини 10 статті 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів е, є, ж, і, и частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Пунктом 3 Порядку №964 передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Відповідно до пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.
Згідно з пунктом 6 Порядку №964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, за весь період навчання.
В силу вимог пункту 8 Порядку №964 сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони.
Системний аналіз наведених норм доводить, що фінансування Збройних Сил України, зокрема, вищих навчальних закладів, які між іншим входять до їхньої структури, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Підготовка усіх бажаючих проходити військову службу на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів за рахунок коштів державного бюджету. Водночас, з такими громадянами укладається контракт про проходження військової служби (навчання), згідно якого, у випадку його розірвання через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, такі особи зобов`язані відшкодувати Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклали, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
З матеріалів справи встановлено, що між позивачем (в особі начальника Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка) та ОСОБА_1 було укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, у пункту 1 якого міститься зобов`язання відповідача відшкодувати позивачеві витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
Як вже було зазначено судом, відповідно до наказу начальника Військового інституту (по особовому складу) від 11 вересня 2019 року №38 РС ОСОБА_1 відраховано зі списків курсантів з Військового інституту через недисциплінованість відповідно до статті 25 та пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", пунктів 36, 227 Положення про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, за пунктом "д" (через службову невідповідність) та достроково припинено (розірвано) з ним контракт про проходження військової служби (навчання) (а.с.18-19).
Відповідно до наказу начальника Військового інституту (по стройовій частині) від 11 вересня 2019 року №186 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військового інституту з 11 вересня 2019 року та знято з усіх видів забезпечення. Звільнено у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність) та направлено для постановки на військовий облік до Ружинського районного військового комісаріату. Крім того, вказано про необхідність вжиття заходів щодо відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у навчальному закладі в сумі 158526,79 грн (а.с.17).
Також вказані суми заборгованості відповідача підтверджуються розрахунком фактичних витрат, пов`язаних з грошовим забезпеченням відповідача (а.с.20); розрахунком витрат, пов`язаних з речовим забезпеченням відповідача №30 (а.с.21); розрахунком витрат, пов`язаних з продовольчим забезпеченням відповідача №89 (а.с.22); розрахунком відшкодування витрат пов`язаних з використанням військово-перевізних документів (а.с.23); розрахунком витрат пов`язаних з оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (а.с.24).
Відповідача було повідомлено про необхідність відшкодування витрат, але відповідач добровільно вказану заборгованість не відшкодував.
В силу положень пункту 1 вказаного контракту та частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" відповідач зобов`язаний відшкодувати витрати на його утримання за період навчання.
Відповідно до пункту 7 Порядку №964 у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється в судовому порядку.
Подані позивачем розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, відповідають Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.
Діючим законодавством не передбачено умови, за яких особа має право на звільнення від відшкодування вказаних витрат.
Як було встановлено судом, утримання відповідача у Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка здійснювалось шляхом грошового, речового, продовольчого забезпечення, забезпечення комунальними послугами та енергоносіями.
Отже, курсанти, які навчаються в Військовому інституті Київського національного університету імені Тараса Шевченка, перебувають на повному державному забезпеченні. Кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними).
Відповідачем належних та допустимих доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його у відповідача, в межах заявлених позовних вимог, до суду не надано.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка про стягнення з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 158526,79 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України,
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Міністерства оборони України в особі Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка фактичні витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі у сумі 158526 грн 79 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.М. Гурін