Справа № 160/8870/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 листопада 2019 року Справа № 160/8870/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом приватної науково-виробничої фірми «Акцент» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
В обґрунтування позову позивач зазначив, що на виконання умов контракту від 19.07.2007 року № 3, відповідно до інвойс від 21.02.2019 року № 85185297 "Sisecam dis Ticaret A.S." поставило на користь позивача посуд столовий та кухонний власного виробництва, торгової марки Pasabahce.
Розмитнення вантажу здійснювалося на Митному посту "Південний" Одеської митниці ДФС.
Вищевказане Рішення обґрунтовано тим, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема не міститься відомостей щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів, відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
Внаслідок прийняття відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року №UА500000/2019/000294/2, позивач вимушений був подати Митну декларацію від 30.03.2019 року №UА500172/2019/008262, за якою було додатково нараховано ввізного мита 13 539,86 грн. та податку на додану вартість 30 648,63 грн., усього в сумі 44 188,39 грн.
Позивач вважає, що зазначене Рішення та Карта відмови є необгрунтованими та такими, що прийняті відповідачем з порушенням норм Митного кодексу України, у зв`язку з тим, що вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, включена продавцем до ціни у накладній (Proforma Invoices).
Отже, в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).
Також в обґрунтування позивач зазначив, що згідно постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного договору сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.
Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
16 жовтня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.
Під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № UА500170/2019/007753 від 26.03.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі - МКУ) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Проте, у наданих до митного оформлення документах ( контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактична сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Пунктом 6 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 № 689 передбачено, що при перевірці розрахунку, здійсненого декларантом або уповноваженою ним особою при визначенні митної вартості товарів за основним методом, та чисельного значення заявленої митної вартості, зокрема, аналізується:
включення всіх витрат (складових митної вартості), зазначених у частині десятій статті 58 Кодексу;
включення всіх платежів, які відповідають вимогам, встановленим частинами п`ятою - восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
У зовнішньоекономічному контракті від 19.07.2007 № 3 не зазначений перелік витрат, які входять до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, не зазначено того, чи входить вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Частиною 2 статті 7 МК України передбачено, що державна митна справа здійснюється з додержанням прийнятих у міжнародній практиці форм декларування товарів, методів визначення митної вартості товарів, систем класифікації та кодування товарів та системи митної статистики, інших загальновизнаних у світі норм і стандартів.
Пунктом 2 частини 2 статті 52 МК України встановлено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Крім того, у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
Частиною 8 статті 257 МК України передбачено, що митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема, відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови, відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу.
Але у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 були відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3.
Крім того, у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
Тому відсутність відомостей про зовнішньоекономічний договір (контракт) у митній декларації країни відправлення, зазначення в ній відомостей про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення, викликало сумніви у достовірності поданих до митного оформлення документів, що виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495- VI.
Також в наданому інвойсі відсутні відомості стосовно оплати за товар.
Пунктом 2 частини 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що до документів, які підтверджують митну вартість товарів, відносяться рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).
Отже, оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UА500170/2019/007753 від 26.03.2019 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а подані додатково документи не спростовували виявлені митницею розбіжності, а також декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
28 жовтня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив про те, що у рішенні від 29.03.2019 року № UА500000/2019/000294/2 не відображено наявність у відповідача висновку експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 26.03.2019 року № ГО-787, яким було підтверджено ринкову вартість товару, що поставлявся за Контрактом від 19.07.2007 року № 3, відповідно до інвойс від 21.02.2019 року № 85185297, що в свою чергу відповідало зазначеній у Митній декларації від 26.03.2019 року № UА500170/2019/007753 вартості.
Представник позивача зазначив, що працівники відповідача протиправно в оскаржуваному Рішенні вишукували та зазначали неіснуючі підстави для коригування митної вартості товару.
Так, у Рішенні, що оскаржується, відповідач зазначив, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснене, є більшим та становить: по товару № 1 - 2,51 дол. США/кг (МД від 13.03.2019 № UА500020/2019/002847), ніж заявлено декларантом (2,1 дол. США/кг), по товару № 3 - 2,52 дол. США/кг (МД від 20.03.2019 № UА 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (2,37 дол. США/кг), по товару № 4 - 2,72 дол. США (МД від 20.03.2019 № UА 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (1,31 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товарів скориговано.
При цьому, відповідачем взагалі не зазначено, вартість якого товару ним вибрано, не зроблено порівняння характеристик оцінюваних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
12 листопада 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшли письмові заперечення, в яких представник дублює доводи викладені у відзиві на позов.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основними видами діяльності позивача є оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення, код КВЕД 46.44, "Неспеціалізована оптова торгівля", код КВЕД 46.90.
Між позивачем та "Sisecam dis Ticaret A.S." (продавець) було укладено контракт від 19.07.2007 року № 3, згідно з п. 1 якого продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Istanbul; (INCOTERMS 2000) товари із скла партіями, визначеними в Накладних (Proforma Invoices). Ціни на товари узгоджуються сторонами по кожній Накладній (Proforma Invoices).
Додатковою угодою від 30.12.2007 року зазначений контракт був доповнений п.3.2. наступного змісту: "На умовах окремих угод покупець здійснює оплату вартості товару з відстроченням платежу, що визначається угодою сторін".
У додатковій угоді від 05.01.2018 року до зазначеного контракту сторони домовилися, що оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати відвантаження товару.
На виконання умов контракту від 19.07.2007 року № 3, відповідно до інвойс від 21.02.2019 року № 85185297 та Проформи - інвойс від 24.01.2019 року № 90260515 "Sisecam dis Ticaret A.S." поставило позивачу посуд столовий та кухонний власного виробництва, торгової марки "Pasabahce", а саме:
Квадратне блюдо боркам;
Блюдо для торта боркам;
Кругле блюдо гриль боркам;
Блюдо для сервіровки патиссери;
Набір салатників з кришками;
Блюдо для сервіровки загартоване патиссери;
Кругла каструля з кришкою;
Прямокутне блюдо свч;
Прямокутний ростер з кришкою 2 л;
Овальна каструля з кришкою;
Кругла каструля з кришкою;
Кругле блюдо загартоване;
Прямокутне блюдо свч;
Набір тарілок Тоскана;
Квадратний ростер набір;
Експедитором перевезення товару до морського порту «Южний» виступило ТОВ "Ламан Шиппинг" на підставі укладеного з позивачем договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.09.2016 року № 8728.
З метою здійснення митного оформлення вищезгаданого товару та на підтвердження митної вартості товару, позивачем через "Ламан Шиппинг» до Одеської митниці ДФС, разом із Митною декларацією від 28.03.2019 року № UA500170/2019/007753, були надані такі документи:
1.Інвойс від 21.02.2019 року № 85185297.
2.Пакувальний лист від 21.02.2019 року № 85185297.
4.Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA500170/2019/006936 від 20.12.2018 року.
5.Сертифікат про походження товару форми А від 22.02.2019 року № С 0476225.
6. Довідка ТОВ "Ламан Шиппинг" про транспортно-експедиційні витрати від 13.03.2019 року №303312.
7.Рахунок - фактура від 13.03.2019 року № LS-4185922
8.Копія Контракту від 19.07.2007 року № 3 з копіями Додаткових угод від 24.11.2008 року, від 11.02.2009 року, від 04.01.2011 року, від 23.12.2017 року, від 05.01.2018 року.
9.Копія Проформи - інвойс від 24.01.2019 року № 90260515.
10.Копії Митної декларацій "Sisecam dis Ticaret A.S." від 21.02.2019 року № 19343100ЕХ043551.
Під час митного оформлення товару, зазначеного у митній декларації № UA500170/2019/007753 від 28.03.2019 року, Одеською митницею ДФС було направлено декларанту повідомлення, яким зобов`язано протягом 10-ти календарних днів надати такі додаткові документи:
а) виписку з бухгалтерської документації;
б) каталоги, специфікації виробника товару;
в) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експертною організацією та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини;
г) згідно ст. 254 МК України забезпечити переклад на українську мову надану копію митної декларації країни відправлення.
Повідомлення було обґрунтовано тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення / не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактична сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
2) У наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення від 21.02.2019 року № 19343100ЕХ043551 відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
3) В наданому інвойсі відсутні відомості щодо оплати за товар.
На вказане повідомлення позивачем було надіслано відповідачу висновок експерта №ГО-787 від 26.03.2019 року.
У рішенні про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року № UA500000/2019/000294/2 відповідач зазначив, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:
1) відповідно до пп. в) п. 2 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення / не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактична сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
2) У наданих до митного оформлення копіях експортних декларацій країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 року відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення.
3) В наданому інвойсі відсутні відомості щодо оплати за товар.
Декларантом виявлені розбіжності спростовані не були та не було надано усіх запитуваних додаткових документів.
В органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснене, є більшим та становить: по товару № 1 - 2,51 дол. США/кг (МД від 13.03.2019 № UA500020/2019/002847), ніж заявлено декларантом (2,1 дол. США/кг), по товару № 3 - 2,52 дол. США/кг (МД від 20.03.2019 № UA 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (2,37 дол. США/кг), по товару № 4 - 2,72 дол. США (МД від 20.03.2019 № UA 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (1,31 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товарів скориговано.
Внаслідок прийняття відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року №UА500000/2019/000294/2, позивач подав Митну декларацію від 30.03.2019 року №UА500172/2019/008262, за якою було додатково нараховано ввізного мита 13 539,86 грн. та податку на додану вартість 30 648,63 грн., усього в сумі 44 188,39 грн.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Митного кодексу України (далі МК України), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Як встановлено ч. 1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, і одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, Митним кодексом України передбачено, та встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Відповідно до ч.ч.3-5 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Частиною 2 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Відповідно до ч.6 ст. 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які Імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Як було зазначено вище, у Рішенні про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року № UА500000/2019/000294/2 відповідач, зокрема, зазначив, що до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
З цього приводу суд має зазначити, що у пункті 1 контракту від 19.07.2007 року № 3 сторони визначили, що продавець продає, а покупець купує на умовах FOB Istanbul (INCOTERMS 2000) товари із скла партіями, визначеними в Накладних (Proforma Invoices).
Згідно п.2.2. контракту ціни на товари узгоджуються сторонами по кожній накладній (Proforma Invoices).
Згідно А.9. FOB Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року), ІНКОТЕРМС 2000, Видання МТП N 560, продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару.
Згідно п.5.1. контракту від 19.07.2007 року № 3: «Со стороны продавца должна быть проявлена полная предусмотрительность для того, чтобы товар был надежно упакован, чтобы мог выдержать хранение, транспортировку различными техническими средствами».
Додатковою угодою від 31.01.2008 року до контракту від 19.07.2007 року № 3 п. 5.1. був доповнений наступним змістом: «Стоимость упаковки включена в стоимость товара и отдельно не компенсируется».
Таким чином, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, включена продавцем до ціни у накладній (Proforma Invoices), що підтверджується доданою Калькуляцією "Sisecam dis Ticaret A.S." до Специфікації.
Таким чином, в даному випадку при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).
При цьому чинне законодавство не містить вимог щодо обов`язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення таких витрат.
Вказана позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 06.03.2018 року по справі 815/3142/17, від 24.01.2019 року по справі №815/5824/17
Отже, у відповідача були відсутні підстави для пред`явлення вимог позивачу надати документи щодо такої складової митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.
Щодо твердження відповідача у Рішенні про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року № UА500000/2019/000294/2 про те, що у наданій до митного оформлення копії експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 відсутні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 № 3 та зазначені відомості про інші комерційні рахунки ніж ті, що були подані до митного оформлення, суд має зазначити, що по-перше в графі А експортної декларації країни відправлення № 19343100ЕХ043551 від 21.02.2019 є посилання на Інвойс № 85185297, який в свою чергу містить посилання на контракт від 19.07.2007 № 3.
По-друге, в документах виробника та продавця "Sisecam dis Ticaret A.S.": Інвойс від 21.02.2019 року № 85185297, пакувальний лист від 21.02.2019 року № 85185297, Проформа - інвойс від 24.01.2019 року № 90260515, - наявні відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) від 19.07.2007 року № 3.
По-третє, згідно висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, що рекомендоване для застосування пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного договору сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.
Також в оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості товарів від 29.03.2019 року відповідач, крім іншого, зазначив, що в наданому інвойсі відсутні відомості щодо оплати за товар.
З цього приводу суд враховує той факт, що додатковою угодою від 30.12.2007 року до контракту від 19.07.2007 року № 3, зазначений контракт був доповнений п.3.2. наступного змісту: "На умовах окремих угод покупець здійснює оплату вартості товару з відстроченням платежу, що визначається угодою сторін."
Додатковою угодою від 28.02.2019 року до контракту від 19.07.2007 року № 3 сторони домовилися, що оплата за відвантажений товар здійснюється з відстроченням платежу в 120 календарних днів з моменту відвантаження товару.
Зазначені факти підтверджуються платіжним дорученням від 16.05.2019 року та листом постачальника від 21.05.2019 року, що містяться в матеріалах справи.
Отже, на момент розмитнення товару він був не оплачений відповідно до умов контракту від 19.07.2007 року № 3.
Згідно п.3 висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, що рекомендоване для застосування пунктом 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року № 2, суперечності у відомостях щодо умов оплати товару в документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Крім того, на підтвердження митної вартості товару позивачем було надано відповідачу висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати від 26.03.2019 року № ГО-787.
Вказаний висновок міститься в матеріалах справи, був досліджений судом, яким дійсно підтверджено розмір вартості товару, що був задекларований позивачем.
Однак відповідачем не було відображено у Рішенні від 29.03.2019 року зазначений висновок та не надано йому правової оцінки.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта:
1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З огляду на матеріали справи, у відповідача не існувало підстав для витребування додаткових документів у позивача.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;
в) на основі віднімання вартості;
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);
Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Згідно пунктів 3-6 вищевказаної статті МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Згідно положень ст. 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.
Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У висновках Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року (п.4) зазначено, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, відповідачем обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор-2006» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснене, є більшим та становить: по товару № 1 - 2,51 дол. США/кг (МД від 13.03.2019 № UА500020/2019/002847), ніж заявлено декларантом (2,1 дол. США/кг), по товару № 3 - 2,52 дол. США/кг (МД від 20.03.2019 № UА 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (2,37 дол. США/кг), по товару № 4 - 2,72 дол. США (МД від 20.03.2019 № ІІА 100010/2019/324247), ніж заявлено декларантом (1,31 дол. США/кг). Враховуючи вищезазначене, митну вартість товарів скориговано.
Однак відповідачем не зазначено, вартість якого товару ним вибрано, не зроблено порівняння характеристик оцінюваних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Згідно п.п. 3.4., 3.8. висновків Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року, у ситуації з рішенням про коригування митної вартості товарів орган доходів і зборів повинен не просто зазначити, зокрема, обставину відсутності в нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки здекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.
Відповідно, орган доходів і зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, алогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригуванні митної вартості. Таким чином, орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
В п.п. 16, 22 Узагальнення ВАСУ зроблені висновки про те, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Отже відповідачем необґрунтовано було застосовано останній - резервний метод визначення митної вартості, що може бути застосовано лише у випадках, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Згідно вимог графи 33 «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 598, у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
В графі 33 оскаржуваного рішення відповідачем лише зазначено, що за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано другорядний метод визначення митної вартості - резервний.
Однак, вказане не відповідає дійсності, оскільки, як встановлено судом, відповідач ніяких консультацій з декларантом не проводив, свідченням чого є інформація графи 33, в якій відсутні жодні результати проведеної консультації.
Проведення консультації відносно вибору методу визначення митної вартості товару лише на підставі інформації, яка наявна у митного органу, є порушенням вимог вищевказаної норми Митного кодексу України.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 22.10.2013 року № 21-326а13.
Таким чином, ненадання декларантом всіх запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом коригування митної вартості.
Також, у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю законодавством передбачена процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.
Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем до митного органу було надано усі необхідні документи для підтвердження заявленої у митній декларації митній вартості товару, до декларації внесено достовірні та точні відомості, в наданих документах розбіжності відсутні, що у свою чергу є підставою визначення митної вартості товару за ціною контракту.
У зв`язку з цим суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
На підставі ст. 139 КАС України суд вважає також за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Присудити на користь приватної науково-виробничої фірми «Акцент» за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

14 листопада 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

Згідно з оригіналом.

Суддя В.М. Олійник