Справа № 160/9927/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2019 року Справа № 160/9927/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
11.10.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене листом «про розгляд звернення» від 12.04.2019 року № 2725/М-09 про відмову у зарахуванні до стажу що дає право на призначення одноразової допомоги періодів роботи з 11.09.1991 року по 31.08.1995 року та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій; зобов`язати виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має більше 30 років стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тому має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Відповідачем протиправно відмовлено у призначенні зазначеної допомоги із посиланням на те, що період роботи з 11.09.1991 року по 31.08.1995 року не враховується до стажу для призначення допомоги, оскільки в зазначений період позивач працювала вихователем дитячого комбінату Дніпропетровського орендного підприємства "Дніпрошина", а з 05.09.1994 року Відкритого акціонерного товариства «Дніпрошина».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.10.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачем 18.10.2019 року отримано копію ухвали суду про відкриття спрощеного позовного провадження в даній адміністративній справі та копію позову разом із копіями доданих до нього документів.
01.11.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідно до наданих позивачем документів в період з 11.09.1991 року по 31.08.1995
року позивач працювала вихователем дитячого комбінату Дніпропетровського
орендного підприємства "Дніпрошина", а з 05.09.1994 року Дніпропетровське орендне
підприємство "Дніпрошина" перетворене на Відкрите акціонерне товариство "Дніпрошина". На підставі викладеного, для зарахування до стажу, що дає право на призначення одноразової грошової допомоги, періоду роботи з 11.09.1991 року по 31.08.1995 рік відсутні підстави.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 14.09.2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 має 39 років 2 місяці 12 днів страхового стажу.
04.04.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За результатами розгляду звернення позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 12.04.2019 року № 2725/М-09 відмовило у призначенні та виплаті грошової допомоги. Обов`язковою умовою призначення одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для педагогічних працівників є наявність стажу у закладах та установах державної або комунальної форми власності для жінок не менше 30 років.
Підставою для прийняття зазначеного рішення стало не зарахування до стажу позивача, який дає право на призначення одноразової грошової допомоги періоду роботи з 11.09.1991 року по 31.08.1995 року, у зв`язку із тим, що відповідно трудової книжки позивач працювала з 11.09.1991 року по 31.08.1995 року вихователем дитячого комбінату Дніпропетровського орендного підприємства «Дніпрошина», а з 05.09.1994 року Відкритого акціонерного товариства «Дніпрошина».
Вважаючи протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до стажу що дає право на призначення одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій періоду роботи з 11.09.1991 року по 31.08.1995 року, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.
Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Страховий стаж враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.
Розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 визначено, що право на пенсію за вислугу років мають директори (завідуючі), вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи дошкільних навчальних закладів всіх типів.
Так згідно даних трудової книжки позивача - 18.04.1989 року вона прийнята вихователем Дитячого комбінату № 104 Дніпропетровського виробничого обєднання «Дніпрошина», 12.01.1993 року - переведена вихователем в Дитячий комбінат № 406 Дніпропетровського виробничого об`єднання «Дніпрошина», 26.05.1994 року - переведена вихователем в Дитячий комбінат №177 Дніпропетровського виробничого об`єднання «Дніпрошина», 18.04.1995 року - переведена вихователем в Дитячий комбінат №272 Дніпропетровського виробничого об`єднання «Дніпрошина», 31.08 1995 року - звільнена по переводу.
Відповідачем не заперечується робота позивача вихователем з 11.09.1991 року по 31.08.1995 року, яка була повністю зарахована до страхового стажу, разом з цим підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги стало, те що підприємство на якому працювала позивач не належало у вказаний період до державної або комунальної форми власності.
Згідно довідки від 02.07.2015 року № 162/029 Архівного управління департаменту забезпечення діяльності виконавчих органів Дніпровської міської ради, Дніпровський шинний завод імені ХХV з`їзду КПСС перетворений у Дніпропетровське виробниче об`єднання «Дніпрошина» з 22.03.1979 року, з 11.09.1991 року Дніпропетровське виробниче об`єднання «Дніпрошина» перетворене у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина», а з 05.09.1994 року Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина» перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Дніпрошина».
При цьому, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про оренду державного майна» його завданням є регулювання організаційних відносин, які пов`язані з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності (далі - підприємства), їх структурних підрозділів та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності.
Статтею 2 цього закону надано визначення поняттю оренди, за яким оренда - це засноване на договорі строкове платне користування майном, яке є необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.
В свою чергу, згідно статті 4 цього Закону, об`єктами оренди є цілісні майнові комплекси підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць). Цілісним майновим комплексом є господарський об`єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. У разі виділення цілісного майнового комплексу структурного підрозділу підприємства складається розподільчий баланс.
Згідно статті 6 Закону України «Про оренду державного майна» орендарями згідно з цим Законом можуть бути господарські товариства, створені членами трудового колективу підприємства, його структурного підрозділу, інші юридичні особи та громадяни України, фізичні та юридичні особи іноземних держав, міжнародні організації та особи без громадянства.
Статтями 14, 15 цього Закону передбачено, що припинення діяльності підприємства або його структурного підрозділу здійснюється шляхом його реорганізації через приєднання до орендаря.
Орендар стає правонаступником прав та обов`язків підприємства відповідно до договору оренди, а у разі оренди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу - також правонаступником прав та обов`язків підприємства, пов`язаних з діяльністю цього структурного підрозділу.
Згідно частини 1 статті 115 Господарського кодексу України (в редакції чинній на час прийняття його прийняття - 16.01.2003 року) орендним підприємством визнається підприємство, створене орендарем на основі оренди цілісного майнового комплексу існуючого державного або комунального підприємства чи майнового комплексу виробничого структурного підрозділу (структурної одиниці) цього підприємства з метою здійснення підприємницької діяльності.
Отже, орендне підприємство є суб`єктом господарювання, яке хоча створено на основі оренди цілісного майнового комплексу існуючого державного або комунального підприємства, до підприємств державної чи комунальної власності не належить.
Так, відповідно архівної довідки від 13.11.2018 року № 03-44/М-1161/т, в архівному фонді ВАТ «Відкрите акціонерне товариство «Дніпрошина» в особових картках звільнених працівників за 1995 рік є відомості про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- 12 січня 1993 року переведена вихователем на дитячий комбінат № 406 на час знаходження працівника у відпустці по догляду за дитиною, табельний № 4831 (наказ від 08 грудня 1992 року № 2087/к);
- 26 травня 1994 року переведена вихователем на дитячий комбінат № 177 на час знаходження працівника у відпустці по догляду за дитиною, табельний № 0179 (наказ від 24 травня 1994 року № 512-к);
- 18 квітня 1995 року переведена на дитячий комбінат № 272 вихователем, табельний № 0905 (наказ № 260/к від 18 квітня 1995 року);
- 31 серпня 1995 року вихователь дитячого комбінату № 272 звільнена по переводу в РВНО, табельний № 0905.
Отже позивач в зазначений період з моменту перетворення Дніпропетровського виробничого об`єднання «Дніпрошина» у Дніпропетровське орендне підприємство «Дніпрошина» 11.09.1991 року по момент звільнення - 31.08.1995 року не обіймала посаду вихователя саме у закладі державної чи комунальної форми власності.
При цьому, суд надає оцінку доводам позивача щодо постанови Вищого господарського суду України від 06.07.2004 року, та зазначає, що перехід дитячого комбінату № 406 з державної власності 13.07.1994 року, не спростовує того, що до 13.07.1994 року такий дитячий комбінат входив до складу цілісного майнового комплексу, що був орендований Дніпропетровським орендним підприємством «Дніпрошина», яким і виплачувалась заробітна плата позивачеві та який не являвся державним чи комунальним підприємством.
Таким чином, ОСОБА_1 не має право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку відмову у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 12 грудня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська