Справа № 521/14561/19
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 січня 2020 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування розпорядження від 24.12.2012р. за № 598/01-06 "Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння", -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування розпорядження від 24.12.2012р. за № 598/01-06 "Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння" та просить суд визнати недійсним та скасувати розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2012р. за № 598/01-06 "Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

09.09.2019 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси вказаний адміністративний позов передано до Одеського окружного адміністративного суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Згідно супровідного листа Малиновського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року матеріали вказаної справи надійшли до Одеського окружного адміністративного суду 10.10.2019 року за вх. № 5791/19.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.10.2019 року справа № 521/14561/19 розподілена на суддю Токмілову Л.М.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року матеріали позовної заяви залишено без руху та запропоновано позивачу подати до суду, зокрема, доказів на підтвердження того, коли саме позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів; у разі подання позову після закінчення строків, установлених законом, позивач має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформленої у відповідності до статті 167 КАС України/або обґрунтувань за яких позивач вважає, що строк звернення до суду не пропущено, також позивачу необхідно надати до суду квитанцію про сплату судового збору на суму 768,40 грн. за вказану позовну заяву на рахунки Одеського окружного адміністративного суду, крім того позивачу необхідно визначитись із статусом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як учасників справи, а саме: чи визначає позивач останніх як відповідачів та заявляє до них окремі позовні вимоги або як третіх осіб, зазначивши в адміністративному позові або окремій заяві підстави, на яких третіх осіб належить залучити до участі на стороні позивача або відповідача у справі.

18 жовтня 2019 року за вх. №38191/19 представником позивача на виконання вимог ухвали від 11.10.2019 р. до суду подано виправлений адміністративний позов.

Проте, позивачем не виконано вимоги зазначені в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 р.

Крім того, представником позивача надано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування вказаної заяви, представник позивача зазначає, що про наявність оскаржуваного розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2012р. за № 598/01-06 "Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 " ні позивачці, ні її мамі тривалий час не було відомо. Позивач також стверджує, що про наявність оскаржуваного розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2012р. за № 598/01-06 "Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 " дізналась лише 25 липня 2019 року, після отримання адвокатом відповіді на запит.

Ухвалою суду від 23.10.2019 року визнано неповажними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Адміністративний позов ОСОБА_1 залишений без розгляду.

Вказана ухвала була оскаржена ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2019 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року - скасовано.

Справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії розгляду та вирішення в установленому відповідними положеннями КАС України питання про відкриття провадження у справі.

Вирішуючи питання, викладені у ч.1 ст. 171 КАС України, з урахуванням висновків П`ятого апеляційного адміністративного суду викладеним у постанові від 19.12.2019 р., суд дійшов висновку, що поданий позов не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ст. 3 КАС України, порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є те, що вона повинна містити у собі публічно - правовий спір.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 5 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

У ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Предметом позову у спірних правовідносинах є визнання недійсним та скасування розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2012р. за № 598/01-06 «Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ».

Так, у постанові від 19.12.2019 р. зазначається:

«… Також, вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у даній справі, судом першої інстанції не враховано, що за змістом ч.ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років».

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

В свою чергу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Проте, вирішуючи питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у даній справі, судом першої інстанції не перевірено, чи відповідає заявлений позов наведеним критеріям, та чи підлягає такий позов розгляду в порядку адміністративного судочинства, враховуючи, що спір у даній справі, предмет якого охоплює перегляд рішення суб`єкта владних повноважень, яким у цій справі є районна адміністрація міської ради, стосується відносин щодо спільної власності позивача та третіх осіб на спірне домоволодіння.

Колегія суддів зазначає, що не визначивши чи належить заявлений позов розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції був позбавлений повноважень на вирішення питання щодо поважності причин пропуску позивачем строку звернення із таким позовом….»

За правилами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 16 Цивільного Кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або ОМС, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 чинного КАС, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Окремо слід зазначити, що за правилами цивільного судочинства можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності ОМС, а також захист приватного інтересу позивача.

Аналогічну правову позицію висловлено в постановах Великої Палати ВС від 14.03.2018 у справі № 363/2449/14-а та від 18.04.2018 у справі № 369/13240/14-а.

З огляду на те, що спірні правовідносини пов`язані з правом власності, цей спір не є публічно-правовим, а випливає із майнових відносин і має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спорів не належить до юрисдикції адміністративних судів, а вказаний спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача як власника.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі у суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 2, 19, 170, 256, 295, 297 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним та скасування розпорядження від 24.12.2012р. за № 598/01-06 "Про затвердження розрахунку ідеальних часток домоволодіння".

Роз`яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя Л.М. Токмілова