Справа № 420/5084/19
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5084/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Токмілової Л.М.

за участі:

секретаря судового засідання - Сердюк І.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Іноземцева О.В.,

представника відповідачів - Осадчого А.В.,

представника відповідачів - Семенова Є.В.,

розглянувши у закритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Служби безпеки України (01601, м. Київ, вул. Малопідвальна, 16, ), Управління Служби безпеки України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Єврейська, 43, ), за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Служби безпеки України та Управління Служби безпеки України в Одеській області, в якому позивач, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Служби безпеки України від 02.08.2019 р. № 988-о в частині звільнення за підпунктом «б» пункту 61, підпункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «По військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних сил України майора ОСОБА_1 (Б-005248);

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління Служби безпеки України в Одеській області № 405-ос від 16.08.2019 р.;

- поновити майора ОСОБА_1 (Б-005248) на посаді спеціаліста 1 категорії відділу охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Одеській області;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області продовжити строк військової служби майора ОСОБА_1 (Б-005248) на посаді спеціаліста 1 категорії відділу охорони державної таємниці Управління Служби безпеки України в Одеській області за контрактом на 10 (десять) років з 22.08.2019 р. по 21.08.2019 р.;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Одеській області виплатити майору ОСОБА_1 (Б-005248) грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10 червня 2019 року ним подано рапорт до начальника Управління СБ України в Одеській області з метою продовження військової служби за контрактом у визначенні законодавством строки. Як йому стало відомо пізніше, у задоволенні вказаного рапорту йому було відмовлено. 20 серпня 2019 року, йому надано копію витягу з наказу Управління Служби безпеки України в Одеській області № 405-щс від 16.08.2019 року про виключення його зі списків особового складу за підпунктом «б» пункту 61, підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України, з урахуванням часу на здавання посади, з 22 серпня 2019 року. Позивач вважає, що підстав для відмови у продовженні строку військової служби за контрактом у відповідача не було та вважає вищевказаний наказ про його звільнення не законним. Окрім того, вважає, що під час його звільнення відповідачем порушено процедуру звільнення, встановлену чинним законодавством.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року позов залишено без руху.

09.09.2019 року позивач усунув недоліки, які стали підставою для залишення позову без руху.

Ухвалою суду від 13 вересня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.10.2019 року.

09.10.2019 року (вх. № 36899/19) від представника відповідачів на адресу суду надійшов відзив, згідно якого зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, надуманими і такими, що не відповідають приписам чинного законодавства. Зазначив, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, видавши оскаржувані ОСОБА_1 накази, діяли з чітким дотриманням принципів адміністративної процедури, а сама на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений діючим законодавством України. Представник відповідачів вказує, що рапорт позивача від 10.06.2019 року з проханням продовжити строк військової служби за контрактом був розглянутий начальником Управління СБУ в Одеській області та прийнято рішення про недоцільність укладення з позивачем нового контракту про проходження військової служби в СБ України та звільнення з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через систематичне порушення військової дисципліни, неналежне ставлення до виконання службових обов`язків.

09.10.2019 року (вх. № 38639/19) на адресу суду від представника відповідачів, на виконання ухвали суду про витребування доказів від 13.09.2019 року, надійшли копії документальних матеріалів з грифом обмеження доступу «Для службового користування», та інші документи, якими обґрунтовуватимуться заперечення проти позову, згідно з додатками.

23.10.2019 року, під час судового засідання судом ухвалено рішення про перехід зі спрощеного провадження до загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.11.2019 року.

04.11.2019 року (вх. № 40651/19) на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач вказує, що у відзиві представник відповідачів посилається на норми чинного законодавства, які регламентують порядок проходження військової служби в органах Служби безпеки України, однак зазначене посилання є суб`єктивним аналізом чинного законодавства представником. Позивач зазначив, що відносно вказаних відповідачем «догани» та «суворої догани» не зроблено жодного посилання на видання відповідного наказу відповідачем щодо переміщення та копії вказаних наказів не були надані відповідачем, що говорить про їх відсутність і про те, що вказані «догани» виносились з загальним посиланням на норми без чіткого підтвердження того коли та чому позивач відмовився виконувати накази щодо свого переміщення, з якими його навіть не ознайомили. Також, позивач вказує, що посилання відповідача на повторне атестування у січні 2019 року, не відповідає дійсності, оскільки він будь яких документів з цього приводу не отримував, на засідання атестаційної комісії не запрошувався. Що стосується доган від 25.06.2019 року, 04.07.2019 року та від 16.07.2019 року, зазначає, що вимог військових статутів або інших нормативно-правових актів він, у період перебування у процедурі звільнення не порушував, вказані представником відповідачів догани є надуманими та на думку позивача проявом перевищення наданої дисциплінарної влади та будь-якого відношення до прийняття рішення керівництвом СБ України щодо його звільнення з органів СБ України не мають.

Ухвалою суду від 04 листопада 2019 року задоволено клопотання представника відповідачів та продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

04.11.2019 року (вх. № 40650/19) на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Під час судового засідання 04.11.2019 року, суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів, та протокольною ухвалою витребував від Управління Служби безпеки України в Одеській області оригінали всіх документів, копії яких надані Одеському окружному адміністративному суду відповідно до супровідного листа від 08.10.2019 року № 65/25/3932.

12.11.2019 року (вх. № 42191/19) до канцелярії суду від представника УСБУ в Одеській області надійшло клопотання, в якому зазначив, що витребувані судом для огляду в судовому засіданні документи, долучені до архівної особової справи ОСОБА_1 , якій надано гриф обмеження доступу «Для службового користування», надання її до суду можливе лише за дозволом начальника УСБУ в Одеській області за наявності письмового клопотання чи оформленого у письмовій формі рішення суду.

Ухвалою суду від 20 листопада 2019 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено, зобов`язано Управління Служби безпеки України в Одеській області надати для огляду в судовому засіданні, яке відбудеться 05.12.2019 року о 14 годині 15 хвилин, оригінали всіх документів, копії яких надані Одеському окружному адміністративному суду відповідно до супровідного листа від 08.10.2019 року № 65/25/3932.

21.11.2019 року (вх. № 43751/19) на адресу суду від представника відповідачів надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до змісту якого, представник відповідачів вважає наведені у наданій до суду ОСОБА_1 відповіді на відзив пояснення надуманими, безпідставними та такими, що не стосуються предмету судового позову. Представник зазначив, що відповідачі ніяким чином не порушували вказані позивачем норми Конституції України та Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки саме держава гарантує вільний вибір людиною праці, а відповідачі ніяким чином не порушували право позивача на працю. Стосовно посилань позивача на відсутність відповідних наказів щодо накладених доган, представник відповідачів зазначає, що про накладені дисциплінарні стягнення, відповідно до ст. 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України офіцерському складу оголошується особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців.

Ухвалою суду від 05.12.2019 року клопотання представника Управління Служби безпеки України в Одеській області задоволено та продовжено розгляд справи в режимі закритого судового засідання.

Судом, ухвалою від 05.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

19.12.2019 року під час судового засідання позивач та його представник підтримали вимоги позовної заяви та просили її задовольнити.

В судовому засіданні 19.12.2019 року представники відповідачів заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Під час судового засідання 19.12.2019 року, судом встановлено, що посада, яку обіймав ОСОБА_1 до звільнення не є вакантною, у зв`язку з чим виникла необхідність у залученні до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача

20.12.2019 року (вх. № ЕП/10118/19) на електронну пошту суду від представника відповідача надійшла довідка, згідно якої посаду спеціаліста І категорії відділу охорони державної таємниці Управління СБ України в Одеській області з 25.09.2019 року обіймає співробітник ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 24.12.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - співробітника Управління Служби безпеки України в Одеській області ОСОБА_2 .

26.12.2019 року за вх. №49364/19 від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

26.12.2019 ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі. За клопотанням представника позивача та представників відповідача розгляд справи по суті призначено судом у той же день, тобто 26.12.2019 року.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши представлені у справі докази у їх сукупності, на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що майор ОСОБА_1 проходив військову службу в СБ України за контрактом з 22.08.2003 року на посадах оперативного складу та спеціаліста 1 категорії неоперативних підрозділів УСБУ в Одеській області. Останній контракт з майором ОСОБА_1 підписано 07.06.2014 року строком на 5 років з 22.08.2014 по 22.08.2019 про проходження військової служби у СБ України, згідно з яким він, серед іншого, добровільно взяв на себе зобов`язання сумлінно виконувати вимоги військових статутів Збройних Сил України, нормативно-правових актів СБУ, інших актів законодавства, службові обов`язки, накази командирів і начальників.

Протягом дії зазначеного контракту позивач проходив військову службу в СБУ на посадах спеціаліста І категорії інформаційно-аналітичного відділу та відділу охорони державної таємниці Управління.

Наказом СБ України від 02.08.2019 року № 988-ос ОСОБА_1 звільнений з військової служби в СБУ за підпунктом «б» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262/2007 та підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» в запас Збройних Сил України.

Наказом т.в.о. начальника Управління СБ України в Одеській області від 16.08.2019 року № 405-ос позивача виключено зі списків особового складу Управління з 22.08.2019 року.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного.

Спірні правовідносини, що склалися між сторонами, врегульовані, зокрема, Конституцією України, Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007, Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженою наказом Служби безпеки України від 14.10.2008 №772.

Пунктом 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, також передбачено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду або звільняється в установленому порядку з військової служби.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження наказами по особовому складу начальників (командирів), які мають право призначення на ці посади, а військовослужбовці, призначення на посади та звільнення яких з посад належить до повноважень Президента України, зараховуються у розпорядження наказами Голови Служби безпеки України по особовому складу на підставі відповідного Указу Президента України про звільнення з посади.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ, Служба безпеки України - державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до частини першої статті 20 цього Закону, умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками - військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством.

Перелік підстав для звільнення військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, зокрема під час дії особливого періоду, визначено пунктом 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зазначений перелік є вичерпним.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнення з військової служби проводиться у зв`язку із закінченням строку контракту. При цьому частиною 7 статті 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що таке звільнення здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з пунктом 3 частини 9 статті 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та строк контракту яких закінчився, військова служба може бути продовжена за новим контрактом на строки, визначені частиною 4 цієї статті, в тому числі для осіб офіцерського складу - на строк від 1 до 10 років.

Пунктом 9 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України визначено, що контракт про проходження військової служби в СБУ - це письмова угода, що укладається між громадянином і державою, від імені якої виступає Служба безпеки України, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження військової служби, підписується особою, яка вступає на військову службу, і відповідною особою Служби безпеки України, скріплюється гербовою печаткою і зберігається кожною із сторін.

Новий контракт укладається не пізніше як за 2 місяця до закінчення строку чинного контракту і діє з дня, наступного після дня закінчення попереднього контракту (пункт 14 Положення). Таким чином, для укладання нового контракту має ги висловлено волевиявлення двох сторін: військовослужбовця та уповноваженого начальника органу або підрозділу СБУ.

Рішення щодо укладання нового контракту з військовослужбовцем приймається на підставі об`єктивної та принципової оцінки професійної підготовки, ділових якостей військовослужбовця, його відповідності займаній посаді та перспективи його використання, для чого в СБУ проводиться атестування військовослужбовців не менше ніж один раз на 5 років (пункт 51 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України).

В пункті 5.8 Інструкції про організацію виконання положення про проходження служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої наказом СБУ від 14.10.2008 року № 772 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31 грудня 2008 р. за № 1323/16014 зазначено, що у висновку за атестацією зазначається, чи відповідає військовослужбовець, що атестується, займаній посаді, а також пропозиції щодо подальшого найбільш доцільного його службового використання, виходячи із професійних, ділових і моральних якостей, досвіду роботи, здібностей і нахилів, а також інтересів справи. При цьому може бути надана рекомендація про недоцільність укладання нового контракту (абзац 9 пункту 5.8 Інструкції).

Одночасно абзацом 5 пункту 2.5 Інструкції встановлено, що новий контракт про проходження військової служби не укладається у разі, якщо за результатами атестування, проведеного в порядку, встановленому цією Інструкцією, військовослужбовець атестований з висновками про недоцільність укладення нового контракту або про звільнення з військової служби після закінчення строку контракту.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи, тексту атестації майора ОСОБА_1 за період що підлягав атестації, а саме: з березня 2013 по січень 2018 рік, позивач зарекомендував себе негативно, систематично порушуючи військову дисципліну (показова зневага до командирів та встановленого порядку проходження військової служби), мав дев`ять дисциплінарних стягнень, шість з яких було знято у зв`язку із закінченням строку, через 1 рік після накладання, згідно ст. 106 Дисциплінарного статуту ЗС України. У грудні 2017 начальником Управління позивачу оголошена «догана», а пізніше «сувора догана» за відмову виконувати наказ, пов`язаний із переміщенням по службі, який обумовлював переїзд позивача в іншу місцевість (м. Ізмаїл, Одеської області). При цьому, суд зазначає, що позиція, яку зайняв позивач у цьому питанні, прямо суперечить вимогам п. 1 та п. 3 укладеного ним контракту від 07.06.2014 року про те, що він взяв на себе зобов`язання виконувати вимоги військових статутів Збройних Сил України, накази командирів і начальників.

Згідно висновків атестаційної комісії майор ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, доцільно звільнити з військової служби за підпунктом «и» пункту 62 Положення (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).

18.01.2018 року, позивач ознайомився з висновками атестаційної комісії, що підтверджується його особистим підписом, однак позитивних висновків не зробив, навпаки почав зухвало та демонстративно залишати місце служби без поважних причин, взагалі не з`являтися на службу у робочий час, або являвся на кілька хвилин без прибуття на робоче місце.

Матеріалами наданими відповідачем, підтверджується, що мали місце та задокументовані випадки, коли прибувши до адміністративної будівлі Управління, позивач торкався персональною магнітною карткою системи «доступ», апарат зчитування, система фіксувала його прохід до будівлі Управління, після чого він прокручуючи металевий турнікет рукою, не здійснював фізичного проходу до Управління та покидав приміщення, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рапортів чергових по Управлінню від 27.06.2019 року та 15.07.2019 року.

За вказані та інші порушення військової дисципліні після проведення у січні 2019 року атестації на позивача накладено 3 дисциплінарних стягнення:

- 25.06.2019 року - догана за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, в частині обов`язку військовослужбовця виконувати вимоги військових статутів, що виразились у систематичному порушенні встановленого розпорядку робочого дня (невчасне прибуття та залишення місця служби);

- 04.07.2019 року - сувора догана за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, що виразилось у відсутності 27.06.2019 року та 01.07.2019 року на службі без поважних причин, наказ УСБУ в Одеській області про накладання стягнення № 316-ос від 04.07.2019 року;

- 16.07.2019 року - сувора догана за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, в частині обов`язку військовослужбовця виконувати вимоги військових статутів, що виразились у систематичному порушенні встановленого розпорядку робочого дня (невчасне прибуття та залишення місця служби), наказ УСБУ в Одеській області про накладання стягнення № 340-ос від 16.07.2019 року.

Згідно розділу 15 Послужного списку ОСОБА_3 , загалом, на момент звільнення майор ОСОБА_1 за час перебування на службі мав 15 дисциплінарних стягнень.

Відповідно до вступу Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється у тому числі на Службу безпеки України.

Статтею 5 статуту встановлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків. Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Відповідно до ст. 83 Статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Пунктом 3 Положення встановлено, що до старшого офіцерського складу СБ України належать військовослужбовці, які мають військові звання від майора до полковника включно.

Стаття 68 Статуту встановлює вичерпний перелік дисциплінарних стягнень, які можуть бути накладені на молодших та старших офіцерів:

- зауваження;

- догана;

- сувора догана;

- попередження про неповну службову відповідність;

- пониження в посаді;

- пониження військового звання на один ступінь;

- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

- позбавлення військового звання.

Керівники центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, у тому числі Голова СБ України, користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою Міністра оборони України, тобто дисциплінарною владою у повному обсязі Статуту.

Керівники регіональних органів (начальник УСБУ в Одеській області) користуються дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування (ч. 4 ст. 12 Статуту), який відповідно до ч. 1 ст. 72 Статуту мають право щодо офіцерів робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану, попереджувати про неповну службову відповідність, понижувати у посаді офіцерів від командирів батальйонів, відповідних їм і нижчих.

Командири, посади яких у Статуті не визначені, користуються дисциплінарною владою щодо підлеглих військовослужбовців згідно з військовим званням, передбаченим їх посадою. Зокрема, підполковник - владою командира батальйону (п. «е» ст. 8 Статуту) - має право робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану (ст. 64 Статуту); полковник - владою командира полку (п. «є» ст. 8 Статуту) - має право робити зауваження, оголошувати догану, сувору догану, попереджувати про неповну службову відповідність (ст. 65 Статуту).

Враховуючи вищенаведені норми, суд зазначає, що начальник УСБУ в Одеській області та начальник відділу охорони державної таємниці Управління у військових званнях генерал-майор і полковник, накладаючи дисциплінарні стягнення на свого підлеглого майора ОСОБА_1 , не перевищили наданої їм законом дисциплінарної влади.

Стаття 96 Статуту встановлює, що дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. Про накладені дисциплінарні стягнення (ст. 97 Статуту) офіцерському складу оголошується особисто, у письмовому розпорядженні, на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, що вчинив правопорушення. Крім того, дисциплінарні стягнення можуть оголошуватися в письмовому наказі.

Суд зазначає, що накладені на позивача дисциплінарні стягнення у встановленому порядку оскаржені не були, тому заперечення щодо недоцільності та незаконності зазначених стягнень судом не беруться до уваги з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що з дисциплінарним стягненням - доганою від 25.06.2019 року майор ОСОБА_1 був ознайомлений у присутності співробітників відділу (у військовому званні не нижче майор), від підпису відмовився. З наказами про дисциплінарні стягнення - сувора догана від 04.07.2019 року (наказ начальника Управління про накладання дисциплінарного стягнення від 04.07.2019 року № 316-ОС) та 16.07.2019 року (наказ начальника Управління про накладання дисциплінарного стягнення від 16.07.2019 року № 340-ОС) майор ОСОБА_4 ознайомлений у присутності 4 співробітників Управління та відмовився їх підписувати, про що було складено відповідні довідки.

Таким чином, накладені на позивача дисциплінарні стягнення були виконані у строки та у спосіб, встановлені законом.

Пунктом 61 Положення передбачено, що рішення про звільнення з військової служби в запас або у відставку доводиться до відома військовослужбовців Служби безпеки України, як правило, не пізніше ніж за два місяці до подання про звільнення. Безпосередні та прямі начальники проводять з ними особисті бесіди.

Пунктом 7.4 Інструкції зазначено, що з військовослужбовцями, які звільняються за закінченням строку контракту перед звільненням із військової служби проводиться не менше двох індивідуальних бесід. Бесіди перед звільненням проводяться з особами офіцерського складу (крім вищого офіцерського складу) - безпосереднім начальником і начальником органу, підрозділу, закладу, установи чи його заступниками.

25.06.2019 року т.в.о. начальника Управління полковником Скибою М.В. проведено бесіду з майором ОСОБА_1 , під час якої останньому доведено, що його рапорт від 10.06.2019 року з проханням продовжити строк військової служби за контрактом розглянутий начальником Управління генерал-майором ОСОБА_5 . За результатами прийнято рішення про недоцільність укладення з ним нового контракту про проходження військової служби в СБ України та звільнення з військової служби за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» через систематичне порушення військової дисципліни, неналежне ставлення до виконання службових обов`язків. Майору ОСОБА_1 також запропоновано використати право висловлення свого ставлення до рішення керівництва Управління, у тому числі письмово. Від підпису у листі бесіди майор ОСОБА_1 відмовився, про що складено довідку.

19.07.2019 року начальником відділу охорони державної таємниці полковником Муляром Д.М. проведено другу бесіда з майором ОСОБА_1 , під час якої повторно доведено, що його буде звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту в запас ЗС України та запропоновано підписати зазначений лист-бесіду, від чого позивач відмовився, про що складено довідку, яка наявна в матеріалах справи.

У своїй позовній заяві та під час розгляду справи ОСОБА_1 підтверджує факт того, що перед звільненням, а саме 25.06.2019 року з ним проведено бесіду за участю т.в.о. начальника Управління полковника ОСОБА_6 та надано лист бесіди, який він відмовився підписувати.

Так, зважаючи на ухилення майора ОСОБА_1 від ознайомлення з текстами будь-яких документів щодо нього, Управлінням надіслано рекомендованого листа № 65/14/2764 від 28.08.2019 року з повідомленням про те, що наказом Голови СБУ № 988-ос від 02.08.2019 року його звільнено з військової служби в запас Збройних сил України за п.п. «а» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Крім того, позивач під час розгляду справи зазначив, що отримав нарочно витяг з наказу УСБУ в Одеській області від 16.08.2019 № 405-ос про його звільнення з військової служби про що також свідчить і його особистий підпис на копії листа Управління № 65/14/2677 від 19.08.2019 року.

Вимога позивача щодо про зобов`язання УСБУ в Одеській області продовжити строк військової служби майора ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1 категорії відділу охорони державної таємниці за контрактом на 10 років з 22.08.2019 року по 21.08.2029 року, не підлягає задоволенню, оскільки таке рішення (підписання нового контракту) приймається у встановленому законом порядку і суд не може підміняти своїм рішенням дії органу, який наділений такими повноваженнями.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання УСБУ в Одеській області виплатити позивачу грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає, що вказана вимога відповідно до ст. 4 КАСУ є похідною вимогою, задоволення якої залежить від задоволення іншої (основної вимоги). В даній справі вимога в про виплату грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу є похідною від вимог про визнання протиправними та скасування наказу Голови СБУ від 02.08.2019 року №988-ос в частині звільнення з військової служби майора ОСОБА_1 та наказу УСБУ в Одеській області від 16.08.2019 року №405-ос про виключення майора ОСОБА_1 зі списків особового складу Управління.

Таким чином, вищевикладене свідчить про те, що при прийнятті рішення про звільнення з військової служби позивача у зв`язку із закінченням строку контракту, наявності низки не знятих дисциплінарних стягнень, керівництвом Управління та Служби враховано правові норми, які регулюють зазначені правовідносини, взято до уваги системний характер невиконання майором ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, передбачених укладеним з ним контрактом, прийнято обґрунтоване рішення щодо припинення контракту із зазначеним військовослужбовцем та дотримано процедуру звільнення за вказаною підставою.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а стягнення його з відповідача чинним законодавством не передбачено.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, суд -,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний судом 08 січня 2020 року.

Суддя Л.М. Токмілова

.