Справа № 400/3746/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 р. № 400/3746/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

про:визнання відмови від 26.04.2019 р. №8553/02 протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправною відмову від 26.04.2019 р. № 8553/02 Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про переведення ОСОБА_2 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника;

- зобов`язати відповідача перевести ОСОБА_3 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Ухвалою суду від 31.10.2019 рок справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В обгрунтування позовних вимог позивач (який отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») вказав, що він є особою, на яку поширюється чинність Закону України від 22.10.1993 № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551), а тому має право на пенсійне забезпечення відповідно до норм Закону № 2262. На думку позивача управління пенсійного фонду протиправно відмовило у задоволенні відповідної заяви, що і стало підставою для його звернення до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що при зверненні з приводу переведення на інший вид пенсії ОСОБА_1 не дотрималася «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), тому звернення позивача про можливість переведення її з одного виду пенсії на інший розглянуло відповідно відповідачем відповідно до Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» та листом роз`яснено позивачу про відсутність законних підстав для призначення пенсії відповідно до норм Закону № 2262.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду Ураїни в Миколаївській області та з 30.06.2005 року отримує пенсію за віком, призначену згідно Закону України № 1058- IV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058).

19.04.2019 року позивач звернулась до Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області із зверненням щодо переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

26.04.2019 року Інгульським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області позивачу на її звернення була надана відповідь про відсутність законних підстав для переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Крім того, судом встановлено, що позивачу 02.09.1968 року встановлено III групу інвалідності загального захорювання у віці 21 рік.

З 11.11.1971 року інвалідність позивачу була знята. З 21.05.1976 року при повторному огляді було встановлено II групу інвалідності від загального захворювання довічно.

Відповідно до виписки акта огляду МСЕК серії 12 ААА №546429 з 16.01.2018 року встановлена II група інвалідності по зору з причиною інвалідності з дитинства.

У постанові ЛКК від 12.03.2018 № 236 виданій КЗ MMP «Центр первинної медико- саніторної допомоги № 2» вказано, що позивач могла бути дитиною-інвалідом до 18 років відповідно до Наказу МОЗ України №342 від 11.07.2009.

Також судом встановлено, що позивач зверталась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради про визнання протиправним висновку Обласного центру медико-соціальної експертизи Миколаївської обласної ради від 16.07.2018 року та зобовязання центру надати відомості (висновок) про можливість насатння інвалідності до досягнення позивачкою 18 років.

Рішенням суду від 25.03.2019 року по справі № 400/3123/18 вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним висновок про час настання інвалідності від 16.07.2018 р. спеціалізованої кардіо-офтальмологічної медико- соціальної експертної комісії Обласного Центру медико-соціальної експертизи, про можливість настання інвалідності до досягнення ОСОБА_4 , 18-ти років та зобов`язано спеціалізовану кардіо-офтальмологічну медико-соціальну експертну комісію Обласного Центру медико-соціальної експертизи повторно розглянути медичну документацію ОСОБА_4 , щодо про можливості настання інвалідності до досягнення ОСОБА_4 , 18-ти років та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, зроблених по цій справі.

Рішення по справі № 400/3123/18 набрало законої сили 25.04.2019 року.

При прийнятті рішення в даній справі суд виходив з такого.

Відповідно до статті 10 Закону № 1058 особа, яка має право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно абз.1 ч.1 ст.36 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу.

Відповідно до ст.36 Закону № 1058 непрацездатними членами сім`ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Пунктом 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько- консультаційної комісії про те. що вона мала медичні показання для визнання її дитиною- інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Згідно ч.3 ст. 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

На запити Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області до Спеціалізованої кардіо офтальмологічної медико - соціальної комісії про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18 років, отримані висновки від 08.02.2018 та від 03.05.2018 року, де зазначено, що неможливо встановити час фактичного настання інвалідності.

Згідно листа обласного Центру МСЕК Миколаївської міської ради від 04.04.2019 року № 415 винести судження про настання інвалідності до досягнення 18-ти років наразі не є можливим, тому що відсутні будь-які медичні документи про порушення зорових функцій на той час.

Таким чином, з урахувнням вищезазначеного та з урахуванням рішення суду по справі № 400/3123/18 , суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні законні підстави для переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, так як не встановлений факт настання інвалідності з дитинства до досягнення 18 років.

Крім того, суд зауважує, що в позовній заяві позивач просить визнати протиправною відмову від 26.04.2019 № 8553/02 Інгульського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Миколаєва Миколаївської області про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

Фактично "рішення" управління Пенсійного фонду за № 8553/02 від 26.04.2019 року як того вважає позивач, є фактично листом відповідача, який був наданий на звернення позивача від 19.04.2019 року.

Цим листом було повідомлено позивача, що перевести її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника не має законних підстав, так як не встановлений факт настання інвалідності з дитинства до досягнення 18 років.

Тобто, позивач фактично оскаржує відповідь управління Пенсійного фонду, яка вказана в листі № 8553/02 від 26.04.2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування (п.18 ч.1ст.4 КАС).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, питаний (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п.19 ч.1 ст.4 КАС).

Відповідно до абз.3 п.4.1 роз.4 Порядку 22-1 заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший і а поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку , переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. (абз.1 п.4.3 роз.4 Порядку 22-1).

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління, (абз.6 п.4.3 роз.4 Порядку 22-1).

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач у відповіді на звернення позивача правильно застосував норми Закону № 1058 та норми Порядку 22-1.

Оскільки матеріалами справи не підтверджується факт порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов