Справа № 240/11108/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11108/19

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі висновку Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області від 08.10.2019;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги з урахуванням його безумовного права на таку допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 14.11.2018 року внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно з постановою військово-лікарської комісії УМВС України в Житомирській області від 18.09.2019 №23, свідоцтва про хворобу від 01.03.2000 №95/44, довідки ВЖ від 08.06.2001 № 58 та відповідно до Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що до 28.01.2000 він проходив службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, а 28.01.2000 був звільнений у відставку у зв`язку з досягненням пенсійного віку. Пізніше Житомирською обласною МСЕК №1 йому, починаючи з 23.08.2000, було встановлено 15% втрати працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. У зв`язку з цим, ПАТ "НАСК "ОРАНТА" виплатила позивачу страхове відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників Міністерства внутрішніх справ України - 30.07.2001 в сумі 2341,00 грн. та 28.03.2003 в сумі 8193,50 грн. В подальшому, 26.11.2018 при повторному огляді Житомирською обласною МСЕК №1 позивачу, починаючи з 14.11.2018 було встановлено ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що він, як інвалід ІІ групи, має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. З метою реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги позивач звернувся з відповідною заявою до Міністерства внутрішніх справ України через Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. Однак, у відповідь отримав лист Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 08.10.2019 №П-108лк/29, яким його було повідомлено, що подані ним матеріали не відповідають вимогам п. 4 Порядку № 850, оскільки з дати попереднього огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком дворічний термін.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач протиправно відмовив йому у прийнятті рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги на підставі висновку Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області від 08.10.2019, а тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі №240/11108/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення йому копії цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення їй копії цієї ухвали для подання пояснення на позов.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі 24 жовтня 2019 року було надіслано на адреси місцезнаходження Міністерства внутрішніх справ України та Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, що зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач та третя особа отримали 28 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, які повернулись на адресу суду (а.с.42-43).

13 листопада 2019 року відділом документального забезпечення суду було зареєстровано пояснення Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№26509/19), в яких третя особа просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування такої позиції зазначено, що відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступенем втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням МСЕК вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. З огляду на що третя особа вважає, що законодавець чітко визначив умови для проведення відповідних виплат, якими є: встановлення вищої групи інвалідності протягом двох років після первинного встановлення інвалідності; або ж встановлення іншої причини інвалідності або більший відсоток втрати працездатності протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступенем втрати працездатності без установлення інвалідності. При цьому наголошує, що дана норма закону передбачає можливість додаткової компенсації різниці між розмірами первинної та вторинної грошової допомоги, а не є дискримінаційною чи такою, що суперечить положенням законодавства. Враховуючи, що з моменту первинного огляду МСЕК позивача до встановлення йому групи інвалідності пройшло більше 2 років, Міністерство внутрішніх справ України повернуло подані ОСОБА_1 матеріали без прийняття рішення (а.с.44-47).

Також Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області в своїх поясненнях зазначила, що чинним законодавством визначено що рішення про призначення одноразової грошової допомоги приймається виключено Міністерством внутрішніх справ України, а на Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області покладено обов`язок лише щодо формування відповідного пакету документів та направлення його до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття відповідного рішення. При цьому, Управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області було виконано в повному обсязі вимоги пунктів 7 та 8 Порядку №850 (а.с.44-47).

18 листопада 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву Міністерства внутрішніх справ України, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог. Свою позицію аргументував тим, що єдиним юридичним фактом, з яким чинне законодавство пов`язує виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є первинне встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності. Крім того зазначив, що відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у визначених Порядком розмірах. Натомість позивач проходив службу в органах внутрішніх справ до 28.01.2000, а первинно інвалідність йому було встановлено лише 12.09.2000. Більш того, зазначає, що Порядком №850 не передбачено призначення і виплати одноразової грошової допомоги особам - ліквідаторам ЧАЕС. Також відповідач наголосив на тому, що з дати первинного огляду МСЕК 28.03.2003 до повторного огляду 26.11.2018 пройшов значний проміжок часу, що перевищує визначений п. 4 Порядку №850 термін. З огляду на вищезазначене Міністерство внутрішніх справ України просило відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с.62-66).

Крім того, 18 листопада 2019 року до суду надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с.70-71).

За наслідками розгляду зазначеного клопотання, судом було винесено ухвалу від 11.01.2020 про відмову в його задоволенні.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та був звільнений у відставку 28 січня 2000 року у зв`язку із досягненням пенсійного віку (а.с.16).

Згідно з довідкою УМВС України в Житомирській області від 07.06.01 №3/681 (а.с.37) в період проходження служби позивач виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 31.10.1988 по 30.11.1988 в с. Нове Шарно та в с.Довгий Ліс Народицького району, в с. Журба, в с. Липські ОСОБА_2 та в с. Деркачі Овруцького району Житомирської області. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, що підтверджується відповідним посвідченням 1 категорії серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії УМВС України в Житомирській області від 08.06.2001 №58 в період проходження служби, а саме 31.10.1988, ОСОБА_1 одержав тяжке поранення (хронічний гепатит з порушенням білірубіновидільної функції печінки) при виконанні службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим він знаходився на лікуванні в терапевтичному відділенні лікарні УМВС (а.с.19)

З наявного у матеріалах справи свідоцтва про хворобу від 01.03.2000 №95/44 вбачається, що ВЛК УМВС України Житомирської області було здійснено медичний огляд підполковника міліції ОСОБА_1 за наслідками якого встановлено, що захворювання позивача - хронічний гепатит з порушенням білірубіновидільної функції печінки, Так, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а інші його захворювання, а саме: хронічний холецистит, хронічний панкреатит, хронічний гастродуоденіт, ішемічна хвороба серця, атеосклероз аорти, коронарокардіосклероз, симптоматична артеріальна гіпертензія, цукровий діабет, ожиріння першого ступеня, остреохондроз, пупочна грижа, Так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.17-18).

В подальшому, 12.09.2000 Житомирською обласною МСЕК №1 був проведений огляд позивача та встановлено йому з 23.08.2000 15 % втрати професійної працездатності, у зв`язку із захворюванням пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 2-18 АД №004022 (а.с.20) та довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 2-18 АГ №007630 (а.с.21).

У зв`язку із встановленням ступеню втрати професійної працездатності в розмірі 15%, а також на виконання рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16.10.2002 у справі №2-8618 (а.с.25), залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23.01.2003 (а.с.26-27), ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснила виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників Міністерства внутрішніх справ, а саме 30.07.2001 в сумі 2341,00 грн. та 28.03.2003 в сумі 8193,50 грн. (а.с.22).

01 грудня 2016 року Обласним центром Міжрайспецкардіологічною МСЕК був проведений первинний огляд ОСОБА_1 , за наслідками якого йому з 30.11.2016 безтерміново була встановлена ІІ група інвалідності внаслідок загального захворювання (а.с.30).

Пізніше, Центральна міжвідомча експретна комісія МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС був складений експертний висновок №59 від 18.09.2018 , в якому встановлено, що захворювання ОСОБА_1 : ШЧС: стенокардія напруги, ФКІІІ, атеросклероз аорти, коронарних артерій, кардіосклароз атеросклеротичний і постінфарктний, стентування ПМШТ ЛКА, АКШ-2 та пластика аневризми ЛШ, ексудативний перикардит, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.24).

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №302940, Житомирською обласною МСЕК №1 26 листопада 2018 року був проведений повторний огляд позивача та встановлено йому з 14.11.2018 ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.28).

21 грудня 2018 року обласною МСЕК № 1 ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 80 % та зазначено, що причиною втрати працездатності є захворювання пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (дата встановлення страхового випадку 01.03.2000), що підтверджується наявною у справі довідкою Обласної МСЕК серія 12ААА № 032576 (а.с.31).

Постановою військово-лікарської комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області" від 18.09.2019 №23 встановлено причинний зв`язок захворювань ОСОБА_1 з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.23).

З метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 23 Закону України "Про міліцію" та Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із відповідною заявою про виплату вказаної допомоги (а.с.49).

До вказаної заяви позивач долучив: довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 032576; копію виписки з акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №302940; копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААБ №302940; виписку з акту огляду МСЕК серії 2-18 АГ №007630; довідку МСЕК серії 2-18 АБ №007630 від 31.10.2000; довідку про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 2-18 АД №004022 від 12.09.2000; довідку ПАТ "НАСК "ОРАНТА" від 04.01.2019 №0690-06-05/09; довідку до акта МСЕК серії 12 ААА №903588 від 01.12.2016; копію свідоцтва про хворобу від 01.03.2000 №95/44; копію довідки про тяжке поранення від 08.06.2001 №58; копію паспорта; довідку ДУ "ТМО МВС України в Житомирській області" від 27.07.2018; довідку управління соціального захисту населення Богунського району м. Житомира від 06.02.2019 №32; копію посвідчення інваліда війни серії НОМЕР_2 від 30.11.2018; копію посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС серії НОМЕР_3 та вкладки до посвідчення від 20.12.2018 №703123 (а.с.49).

Розглянувши вказану заяву Ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області надіслала ОСОБА_1 лист від 11.03.2019 №П-25лк/29/105/05-2019, яким повідомила останнього, що та обставина, що з дати попереднього огляду МСЕК - 28.03.2003 до повторного огляду - 26.11.2018 пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком №850 дворічний термін. Крім того зазначила, що позивачем не подано заяви встановленого зразка відповідно до пункту 7 Порядку №850 та відсутня довідка про те, в якому періоді він перебував в Чорнобильській зоні (а.с.50).

04 червня 2019 року позивач вдруге звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області із заявою по формі, передбаченій Порядком № 850, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги, та додав до вказаної заяви всі необхідні, на його думку, документи (а.с.51).

За наслідками розгляду поданої позивачем заяви, Ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області відповідно до вимог Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, склало висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ "Про міліцію" (а.с.52) та разом із заявою позивача та доданими до неї документами направила його до Міністерства внутрішніх справ України.

В свою чергу, Міністерство внутрішніх справ України повернуло матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області разом з листом від 18.07.2019 №15/2-2886, в якому повідомило, що матеріали ОСОБА_1 не відповідають вимогам пунктів 4 та 7 Порядку №850 (відсутня постанова військово-лікарської комісії щодо встановлення зв`язку захворювання, зазначеного у виписці із акта огляду МСЕК, з виконанням службових обов`язків по ЛНА на ЧАЕС). Крім того, п. 12 копії виписки із акта огляду МСЕК ОСОБА_1 не відповідає п. 12 копії свідоцтва про хворобу (а.с.55).

Про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги позивача було повідомлено листом Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 16.08.2019 №213/29/105/05.2019 (а.с.53).

Після отримання вищезазначеного листа, позивач у вересні 2019 року втретє звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС із заявою, в якій просив долучити до раніше поданих ним матеріалів на виплату одноразової грошової допомоги копію постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання з виконанням службових обов`язків пов`язаних з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 18.09.19 № 23 (а.с.23).

Розглянувши вказану заяву позивача Ліквідаційна комісія УМВС в Житомирській області надіслала ОСОБА_1 відповідь від 08.10.2019 №П-108лк/29 (а.с.54) в якій повідомила, що постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання з виконанням службових обов`язків пов`язаних з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС від 18.09.19 № 23 долучена до матеріалів. Однак, не дивлячись на це, зазначила, що подані ним матеріалів на виплату одноразової грошової допомоги не відповідають вимогам п. 4 Порядку №850, оскільки з дати попереднього огляду МСЕК до повторного огляду пройшло більше 2 років, що перевищує передбачений Порядком №850 дворічний термін. Натомість право на доплату грошової допомоги, з урахуванням раніше виплаченої суми, мають лише ті працівники міліції, яким встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності згідно рішення МСЕК під час повторного огляду, проведеного протягом двох років від дати первинного огляду (а.с.54).

Відмова Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на підставі висновку Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області, стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України від 20.12.1990 № 565-XII "Про міліцію" (далі - Закон №565-XII) визнано таким, що втратив чинність. Однак, за змістом п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-XII, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію", тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст. 23 Закону № 565-XII "Про міліцію" та Порядком та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

За правилами частини шостої ст. 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію", постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що додаються (далі - Порядок № 850).

Вказаний Порядок, визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Підпунктом 3 пункту 3 Порядку №850 також передбачено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, залежно від ступеня втрати працездатності, який установлюється медико-соціальними експертними комісіями, - у розмірі, що визначається у відсотках 100-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ступеня втрати працездатності. При цьому розмір грошової допомоги не повинен бути меншим за 20-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб, та більшим за 100-кратний прожитковий мінімум, установлений законом для працездатних осіб.

Як вже було встановлено судом, Житомирською обласною МСЕК №1 з 23.08.2000 було встановлено ОСОБА_1 15 % втрати професійної працездатності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.20-21), у зв`язку з чим ПАТ "НАСК "ОРАНТА" здійснила виплату йому страхового відшкодування з обов`язкового особистого страхування працівників Міністерства внутрішніх справ в загальному розмірі 10534,50 гривень (а.с.22).

Натомість в подальшому, Житомирською обласною МСЕК №1 був проведений повторний огляд позивача та встановлено йому з 14.11.2018 ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.28).

Згідно з пунктом 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до п.7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

- заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

- довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції (п. 8 Порядку №850).

В свою чергу, згідно з п. 9 Порядку №850 МВС в місячний строк, після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів, приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги зазначений в пункті 14 Порядку №850.

Так, п. 14 Порядку №850 передбачено, що призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:

- учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;

- учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;

- навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);

- подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Аналіз вищевикладених норм дає підстави вважати, що рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності приймається Міністерством внутрішніх справ України на підставі поданого керівником органу внутрішніх справ, у якому особа проходила службу, в даному випадку - ліквідаційною комісією Управління МВС України в Житомирській області, висновку про призначення одноразової грошової допомоги.

При цьому, слід акцентувати увагу на тому, що Міністерство внутрішніх справ України за наслідками розгляду висновку керівника органу внутрішніх справ, у якому особа проходила службу, зобов`язано прийняти одне із двох рішень: про призначення одноразової грошової допомоги або мотивовану відмову в призначенні такої виплати.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а, від 16.05.2019 у справі №822/2518/17, від 24.10.2019 у справі №817/713/16, від 13.06.2019 у справі №826/6354/18, від 30.01.2018 у справі №822/1579/17 та від 13.02.2018 у справі №808/1866/16.

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" й, виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач, за результатом розгляду висновку Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області від 11.06.2019 про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, не прийняв жодного із зазначених вище рішень.

При цьому, Міністерство внутрішніх справи України, всупереч вимогам пункту 9 Порядку № 850, листом від 18.07.2019 №15/2-2886 повернуло Ліквідаційній комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги без прийняття відповідного рішення (а.с.55).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що спосіб, у який Міністерство внутрішніх справ України розглянуло заяву та документи про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, нормами Порядку № 850 не передбачений.

Крім того, обґрунтовуючи свої дії щодо повернення матеріалів ОСОБА_1 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги без прийняття відповідного рішення, відповідач серед іншого зазначив, що вказані матеріали не відповідають вимогам п. 4 Порядку № 850.

Однак, суд зазначає, що згідно з вказаною нормою, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

При цьому, Законом № 565-ХІІ не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850. Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само пункт 4 Порядку №850 не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Отже, в контексті наведеного, суд відмічає, що підстав, про які зазначає відповідач, що слугували поверненню документів без прийняття відповідного рішення, вказана норма п. 4 Порядку №850 не містить. Вказана норма Порядку № 850 регулює лише порядок визначення розміру допомоги, проте не встановлює підстави для її призначення та виплати.

Також суд враховує, що Законом України "Про міліцію" не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 4 Порядку № 850.

Таким чином, з огляду на встановлені у суді обставини суд дійшов висновку, що відповідачем не було прийнято жодного рішення у передбачений Законом спосіб щодо вирішення питання про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, в тому числі і щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, натомість матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги були повернуті із листом від 18.07.2019 №15/2-2886 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області без прийняття відповідного рішення (а.с.55).

Зважаючи на викладене, відсутні підстави для визнання протиправної відмови Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з 14.11.2018 внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі висновку Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ в Житомирській області від 11.06.2019.

Частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 70 рішення у справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків.

При розгляді справи "Кечко проти України", Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, як що чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Окрім того, суд враховує, що статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Разом з тим, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи з 14.11.2018 внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та зобов`язати відповідача розглянути такі документи в передбаченому законодавством України порядку.

Що стосується позовної вимоги щодо зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України прийняти у місячний строк рішення щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги з урахуванням його безумовного права на таку допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності 2 групи з 14.11.2018 року внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, згідно з постановою військово-лікарської комісії УМВС України в Житомирській області від 18.09.2019 №23, свідоцтва про хворобу від 01.03.2000 №95/44, довідки ВЖ від 08.06.2001 № 58 та відповідно до Закону України від 20.12.1990 № 565-ХІІ "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, то суд не вбачає підстав для її задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до Рекомендацій №R (80) 2 щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 р. термін "дискреційне повноваження" означає повноваження, яке надає адміністративному органу певний ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.

Таким чином, дискреційними є повноваження, які залишають державному органу чи його посадовій особі свободу розсуду після з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Суд наголошує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ці вимоги закріплюють у національному законодавстві положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, відповідно до якої кожному гарантується право на справедливий судовий розгляд. Кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах особи.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Суд зазначає, що позивач, заявляючи дану позовну вимогу, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження Міністерства внутрішніх справ України щодо прийняття відповідного рішення за результатом розгляду заяви про призначення одноразової грошової допомоги.

Крім того, суд наголошує, що фактично по суті питання щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності відповідачем розглянуто не було, оскільки матеріали щодо призначення вказаної допомоги були повернуті до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області.

Отже, суд вважає, що задоволення вказаної позовної вимоги фактично порушить закріплені законом виключні повноваження Міністерства внутрішніх справ України та зобов`яже відповідача вчинити дії поза встановленою чинним законодавством процедурою.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та відсутність інших документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 263, 267, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (вул. Старий Бульвар, 5/37, м.Житомир, 10008; ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України (вул.Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601; ) щодо повернення документів про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи з 14.11.2018 внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, без прийняття відповідного рішення відповідно до норм Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ, 01601; ) розглянути документи про призначення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому інвалідності ІІ групи з 14.11.2018 внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович