Справа № 369/13781/18
Суддя: Пінкевич Н. С.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/260/19
РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Середенко Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти патрульної поліції Фастівського відділу поліції Діренко Андрія Івановича, Управління поліції Фастівського відділу поліції Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до інспектора роти патрульної поліції Фастівського відділу поліції Діренко Андрія Івановича, Управління поліції Фастівського відділу поліції Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушенн.

Позовні вимоги мотивує тим, 17 жовтня 2018 року приблизно о 15 год. 10 хв. позивач рухалась по автодорозі Київ-Фастів (р04) 75 кв. на автомобілі марки «Тойота РАВ4», д.н.з. НОМЕР_1 , не порушуючи ПДР України та була зупинена інспектором роти патрульної поліції Фастівського ВП Діренко А.І.

Інспектор повідомив, що позивач рухалась а автомобілі із не увімкненими денними ходовими вогнями чи ближнім світлом фар в денну пору доби поза межами населеного пункту. Про що було складено відповідну постанову із зазначенням у ній відповідних обставин вчиненого позивачем правопорушення, а саме за порушення п.п. 9.8. ПДР України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, за що застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425, 00 грн.

З вказаним правопорушенням позивач не погоджується та вважає дії інспектора незаконними з наступних підстав.

На підставі викладеного просила визнати незаконними дії інспектора СРПП Фастівського ВП лейтенанта поліції Діренко Андрія Івановича щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - у вигляді накладення штрафу в сумі - 425 гривень за порушення, встановлене ч. 2 ст 122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, до суду подала клопотання в якому просить провести розгляд справи у їїо відсутності, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подавався.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно положень ч. 1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Судом встановлено, що 17.10.2018 року інспектором СРПП Фастівського ВП лейтенантом поліції Діренко Андрієм Івановичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 845757, у якій зазначено, що ОСОБА_1 17.10.2018 року о 15 год. 10 хв. в м. Фастів, автодорога Р04 керувала автомобілем не ввімкнувши денні ходові вогні чи ближнє світло фар поза межами населеного пункту, чим порушила п. 9.8 ПДР та вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором, який відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Звертаючись з позовом до суду позивач посилається, як на підставу для скасування постанови про адміністративне правопорушення, на те, що інспектором поліції постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була складена незаконно, оскільки п. 9.8. ПДР України нею не порушувався, рухалася вона із увімкненими лампампи ходових вогнів.

Зазначає, що поліцейським адміністративне правопорушення не вірно кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, як «користування зовнішніми освітлюваними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з пропущенням вимог відповідних стандартів», адже як вбачається з оскаржуваної постанови, в момент фіксації порушення, він не розпочинав рух, не змінював напрямок руху, ним не було допущено переобладнання чи використання світлових приладів з порушенням вимог відповідних стандартів.

Вважає, що в даному випадку застосуванню підлягає ст. 125 КУПАП, якою передбачена відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху.

Згідно до диспозиції ч. 2 ст.122 КУпАП порушенням є користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

В даному випадку позивач вказує на те, що дії водія транспортного засобу, який керує вказаним засобом поза межами населеного пункту без включених денних ходових вогнів чи ближнього світла фар не підпадають під порушення, вказне в ч.2 ст.122 КУпАП, так як відповідальність за це настає при початку руху чи зміні його напрямку.

Суд не приймає такі доводи позивача та вважає, що позивач невірно трактує вимоги ч.2 ст.122 КУпАП, де вказані порушення користування освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Вказана вимога складається із двух порушень - порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами? що передбачено р.9 ПДР, в тому числі п.9.8, згідно якого під час руху механічних траснопртних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене:

a)у колоні;б)на маршрутних транспортних засобах, що рухаються по смузі, позначеній дорожнім знаком5.8 назустріч загальному потоку транспортних засобів;в)на автобусах (мікроавтобусах), що здійснюють перевезення організованих груп дітей;г)на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів;ґ)на транспортному засобі, що буксирує;д)у тунелях.

З 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

Також передбачається відповідальність за порушення водіями транспортних засобів попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Згідно п.9.1 р.9 ПДР попереджувальними сигналами є:

a)сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою;б)звукові сигнали; в)перемикання світла фар;г)увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби;ґ)увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда;д)увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.

Пунктом 9.2 встановлено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: a)перед початком руху і зупинкою;б)перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Тобто в даному випадку основним критерієм відповідальності є порушення водіями транспортних засобів користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, що є окремим видом відповідальності і не пов`язано із користуванням денними ходовими вогнями чи ближнім світлом фар у світлу пору доби, а пов`язано із створенням аварійних ситуацій при користуванні попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Слід зазначити, що відповідно до правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеної у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим будь яких доказів від відповідача, які б могли спростувати доводи позивача викладені у позовній заяві щодо відсутності події правопорушення, суду не надано.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, відповідачем доказів на спростування доводів позивача та доказів, які б вказували на правомірність його дій при винесенні постанови від суду надано не було.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідкам розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням зазначених вище обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме: скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, позов в частині визнання незаконними дій відповідача задоволенню не підлягає, оскільки згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо задоволених позовних вимог в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то суд виходить з наступного.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення від 17.10.2018 року серії ДПО18№ 845757 прийнята відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення .

Стаття 247 КУпАП визначає обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, згідно з п.1 ч.1 даної норми Закону провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення;

Згідно статті 1 КАС України Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.

Отже, закриття провадження у адміністративній справі може мати місце лише з підстав, визначених КАС України.

А тому вимоги про закриття провадження у справі не підлягають задоволенню, оскільки повноваженням щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, закриття провадження у такій адміністративній справі, наділений виключно державний орган, а суд в адміністративному судочинстві лише перевіряє законність і обґрунтованість спірного рішення, а не приймає рішення замість нього, що повністю узгоджується з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року.

Закриття провадження по справі, постанова по якій прийнята в рамках іншого Закону, чинним Кодексом адміністративного судочинства не передбачено.

Статтею 245 КАС України визначені повноваження суду при вирішення справи. Зазначена норма Закону не передбачає ухвалення судом рішення про закриття провадження по справі, яка розглядалась за іншим Законом.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Позовні вимоги в частині закриття провадження по справі також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 122, 222, 251, 268, 276, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 1, 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора роти патрульної поліції Фастівського відділу поліції Діренко Андрія Івановича, Управління поліції Фастівського відділу поліції Київської області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 845757 від 17.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

В решті вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05 листопада 2019 року.

Суддя Н.С. Пінкевич