Справа № 200/11570/19-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2019 р. Справа№200/11570/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Центральна збагачувальна фабрика Дзержинська

до Головного управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення рішення № від 03.05.2019 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська», звернувся року до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення № від 03.05.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приймаючи спірне податкове повідомлення-рішення на підставі проведеної камеральної перевірки, податковий орган, а саме Покровський відділ місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати Покровсько-Добропільського управління Головного управління ДФС у Донецькій області, не діяли на підставі, в межах та у спосіб наданих їм законодавством повноважень.

Таким чином здійснення перевірки своєчасності сплати грошових зобов`язань в межах камеральних перевірок, податковим органом порушено спосіб реалізації владних управлінських функцій, що обумовило відсутність правових наслідків цих перевірок.

Крім того, позивач зазначив, що відповідачем порушені приписи» підпункту 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України (надалі в тексті Рішення ПК України) «Строки давності та їх застосування».

Ухвалою від 15 жовтня 2019 року суд відкрив провадження у справі, призначивши справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначив розгляд справи на 29 жовтня 2019 року.

25 жовтня 2019 року відповідачем через канцелярію суду надано заяву про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, яка обґрунтована тим, що дана справа має суттєве значення для органів ДФС та значний суспільний інтерес, щодо формування сталої судової практики з такого спірного питання, потребує детального розгляду спору по суті та дослідження великого обсягу доказів, з`ясування всіх обставин, тому розгляд справи доцільно проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 28 жовтня 2019 року судом у задоволенні зазначеного клопотання відповідача відмовлено.

29 жовтня 2019 року представник відповідача засобами електронного зв`язку надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Зазначив, що з 1 січня 2017 року у податкового органу з`явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Штрафні санкції застосовані за порушення позивачем строків сплати узгодженого податкового зобов`язання. При прийнятті спірного акту індивідуальної дії відповідачем не застосовані приписи підпункту 38.2 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, оскільки визначені спірні обставини виникли після 14.04.2014 року.

04 листопада 2019 року розгляд справи відкладено на 03 грудня 2019 року.

Суд вислухавши представників сторін, дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» зареєстрований як юридична особа, включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України за кодом 00176495.

Відповідач, Головне управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідачем, в особі заступника начальника Покровського відділу місцевих податків і зборів, екологічного податку та рентної плати Покровсько - Добропільського управління 02.04.2019 року було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженого грошового зобов`язання по екологічному податку за 2015 -2018 роки. За результатами камеральної перевірки відповідачем складено Акт № 143/05-99-45-07/00176495 від 02.04.2019 р. (надалі - Акт перевірки).

Згідно висновків акту, перевіркою встановлено порушення п.57.1 ст.57 та п.250.2 ст.250 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасну сплату самостійно визначених грошових зобов`язань по екологічному податку згідно наданих податкових декларацій, а саме за 3 квартал 2015 року № від 27.10.2015 року, за 4 квартал 2015 року № від 09.02.2016 року.

Як вбачається із Акту перевірки за податковою декларацією з екологічного податку № від 27.10.2015 року сума узгодженого податкового зобов`язання склала 105947,46 грн. по терміну сплати 19.11.2015 року. Фактично податковий борг погашений 19.02.2019 року у сумі 22458,35 грн. Кількість днів затримки склала 1188.

Як вбачається із Акту перевірки за податковою декларацією з екологічного податку № від 09.02.2016 року сума узгодженого податкового зобов`язання склала 80675,64 грн. по терміну сплати 19.02.2016 року. Фактично податковий борг погашений 19.02.2019 року у сумі 74182,40 грн. Кількість днів затримки склала 1096.

За підсумками акту перевірки відповідачем було сформоване податкове повідомлення-рішення № від 03.05.2018 року про зобов`язання сплати штраф у розмірі 20% за затримку сплати грошового зобов`язань з екологічного податку у розмірі 19328,15 грн.

Представник відповідача 03 грудня 2019 року до прийняття рішення по справі надав до суду додаткові пояснення відповідно до яких зазначено, що у спірному податковому повідомленні рішенні помилкового було визначено рік прийняття 2018, вірним є 2019 рік.

Позивач не погоджуючи з прийнятим податковим повідомленням-рішенням звернувся зі скаргою до Державної фіскальної служби України. У відповідності до Рішення ДФС України № 34784/6/99-99- 11-06-01-25 від 22.07.2019 р. скаргу залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення - рішення без змін.

Не погоджуючись з висновками податкового органу, позивач звернувся з позовом до суду про скасування вищезазначеного податкового повідомлення рішення.

Спірним питанням даної справи є правомірність застосування до позивача штрафу за затримку сплати грошового зобов`язання з екологічного податку, з огляду на закінчення строку 1095 календарних днів для проведення перевірок та здійснення за їх висновками відповідних нарахувань.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пункту 76.1 статті 76 ПК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Пунктом 76.3 статті 76 цього Кодексу зазначено, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У відповідності до п.102.1 ст. 102 Податкового кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 16.1.3 п.16.ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Розділом VIIІ Податкового кодексу визначено порядок справляння екологічного податку, в тому числі відносно розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах.

Так, платниками екологічного податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються: розміщення відходів (крім розміщення окремих видів (класів) відходів як вторинної сировини, що розміщуються на власних територіях (об`єктах) суб`єктів господарювання) (пп. 240.1.3. п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України).

Так, згідно з ст. 249 Податкового кодексу України суми податку обчислюються за податковий (звітний) квартал платниками податку.

У відповідності до п. 249.6 ст 249 Податкового кодексу суми податку, який справляється за розміщення відходів (Прв), обчислюються платниками самостійно щокварталу виходячи з фактичних обсягів розміщення відходів, ставок податку та коригуючих коефіцієнтів за формулою.

Порядок подання податкової звітності та сплати податку встановлений ст. 250 ПК України.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному кварталу (п.250.1 ст. 250 Податкового кодексу).

У відповідності до пп. 250.2.1 п. 250.2 ст. 250 ПК України платники податку складають податкові декларації за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, подають їх протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, до контролюючих органів та сплачують податок протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації:

за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення, скиди забруднюючих речовин у водні об`єкти, розміщення протягом звітного кварталу відходів у спеціально відведених для цього місцях чи на об`єктах - за місцем розміщення стаціонарних джерел, спеціально відведених для цього місць чи об`єктів.

Позивачем до відповідача надані наступні податкові декларації з екологічного податку:

- № від 27.10.2015 року де позивачем визначена сума податкового зобов`язання 105947,46 грн. (граничний термін подання декларації 09 листопада 2015 року) по терміну сплати 19.11.2015 року. Фактично податковий борг погашений 19.02.2019 року у сумі 22458,35 грн. Кількість днів затримки за даними відповідача склала 1188;

- № від 08.02.2016 року де позивачем визначена сума податкового зобов`язання 80675,64 грн. (граничний термін подання декларації 09 лютого 2016 року) по терміну сплати 19.02.2016 року. Фактично податковий борг погашений 19.02.2019 року у сумі 74182,40 грн. Кількість днів затримки за даними відповідача склала 1096.

Підставою до застосування штрафної санкції, згідно спірних податкових повідомлень-рішень є порушення п. 57.1 ст. 57 та п. 257.5 ст. 257 Податкового Кодексу України, за що на підставі статті 126 Податкового кодексу України, застосовано штраф.

Згідно до п. 113.3 ст. 113 Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Судом встановлено, що податковим органом проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового (грошового) зобов`язання з екологічного податку за результатами якого було складено акт № 143/05-99-45-07/00176495 від 02.04.2019 року.

При цьому, суд зауважує, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених Податковим кодексом України.

Так, строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 Податкового кодексу України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Оскільки пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, суд приходить висновку про протиправність нарахувань штрафних санкцій по спірним податковим повідомленням - рішенням, відповідно до розрахунку яких, визначено суму штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, а саме, з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань та до моменту винесення податкового рішення минуло більше як 1095 днів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 10 травня 2018 року по справі № К/9901/34710/18 № 820/3544/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідач провів камеральну перевірку 02 квітня 2019 року та прийняв спірне податкове повідомлення- рішення 03 травня 2019 року не врахувавши ту обставину, що 1095 денний строк сплати узгодженого грошового зобов`язання по першій декларації (№ від 27.10.2015 року) сплив 19 листопада 2018 року, по другій декларації ( № від 08.02.2016 року) 18 лютого 2019 року.

Відповідачем порушений 1095 денний строк як проведення перевірки, так і визначення суми грошового зобов`язання.

Суд звертає увагу сторін що строк встановлений пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України є пересічним (пресекательним) та не підлягає поновленню.

Законодавцем чітко визначений строк, коли податковий орган може визначити суму грошових зобов`язань - не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що контролюючим органом неправомірно застосовано штраф до позивача за порушення строків сплати самостійно визначених грошових (податкових) зобов`язань з екологічного податку.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що штрафні санкції за порушення граничних строків нараховуються по особовій картці платника в автоматичному режимі в день погашення податкового боргу, тому контролюючий орган може самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника тільки після факту погашення податкового боргу, оскільки норми пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України встановлюють строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), а саме не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку, зокрема подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

Частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (частина 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 1 статі 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

У спірних правовідносинах суд також застосовує рішення Європейського суду з прав людини у справах "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Вказаними рішеннями встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

З урахування вищевикладеного та того факту що відповідачем при складенні спірних податкових повідомлень-рішень не враховано норми пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, тобто обмеження строку давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), суд вважає, що спірне рішення № від 03.05.2019 про зобов`язання сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов`язання з екологічного порядку у розмірі 19328,15 грн. є протиправними та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, Податковим кодексом України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення рішення № від 03.05.2019 року - задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області № від 03.05.2019 року про зобов`язання сплати штраф за затримку сплати грошового зобов`язання з екологічного податку у розмірі 19328,15 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області на користь Публічного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Дзержинська» судові витрати у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Повний текст рішення складено та підписано 09 грудня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.М. Кониченко