Справа № 200/14370/19-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 р. Справа№200/14370/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2019 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ), звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області(, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь,вул. Зелінського, 27а) про визнання протиправною бездіяльність щодо не виплати пенсії з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року, зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року.

В обґрунтування позову зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою, яка за місцем фактичного проживання перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії. З 01 травня 2018 року їй була припинена виплата пенсії з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вважає, що таким чином порушено право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позивач перебуває на обліку у відповідача та з 01 травня 2018 року виплату пенсії припинено. Вказує, що припиняючи виплату пенсії позивачу, управління діяло в межах чинного законодавства, а саме у відповідності до постанов Кабінету Міністрів України №509 від 01.10.2014 року «Про облік внутрішньо переміщених осіб», №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», №365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а також Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Оскільки позивачем не виконано певний порядок, встановлений для осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої території, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , є пенсіонером та внутрішньо переміщеною особою, місце проживання якої було зареєстровано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , а фактичне місце проживання/перебування - на підконтрольній українській владі території за адресою: АДРЕСА_3 кв.31, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.06.2019 року №1414-.

Позивач перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, як отримувач пенсії за віком.

З 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року виплату пенсії припинено, про що вбачається з довідки про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно доКонституціїта законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Право позивача на отримання пенсії відповідачем не заперечується.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені 1 ст. 49 вказаного Закону, згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення, що прийнято органом Пенсійного фонду або судом, і лише з підстав визначених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перелік яких є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав виключно у випадках, передбачених законом.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підстави для припинення (призупинення) виплати пенсії не встановлені.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Враховуючи наведене, орган Пенсійного фонду безпідставно не виплачує позивачу пенсію.

В даному спорі наявність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи створює для нього, на відміну від інших громадян України, певні перешкоди в отриманні його пенсії, яка призначена у зв`язку з трудовою діяльністю, і потребує від пенсіонера здійснення додаткових дій, які не передбачені законами щодо пенсійного забезпечення, зокрема, ідентифікації особи, надання заяви про поновлення виплати пенсії, яка була припинена органом Пенсійного фонду без прийняття відповідного рішення, тощо.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, а тому органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України (ст. 8, ч.2 ст. 19 Конституції України).

Припинення виплати пенсії позивачу відбулося не у спосіб, що передбачений законом, і з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободмало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд при розгляді справи № 805/402/18-а.

З огляду на наведене бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо припинення виплати пенсії підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом зобов`язання відповідача виплатити пенсію за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати пенсію за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до довідки про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії, ОСОБА_1 була нарахована пенсія за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 включно.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині нарахування пенсії за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 включно є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання позивача про негайне виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, зокрема про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки позивачем вимоги про стягнення суми пенсії не заявлялися, тому правові підстави для застосування вказаним норм - відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року сплату судового збору за подання до суду позовної заяви відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

У зв`язку з тим, що сплату судового збору, що підлягав оплаті відповідно до положень цього Кодексу, відстрочено до ухвалення судового рішення у справі, і судовий збір не оплачено, тому відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при частковому задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню з позивача та відповідача, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-10, 20, 22, 25, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 251, 255, 295, 297, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь,вул. Зелінського, 27а), щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року.

Зобов`язати Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь,вул. Зелінського, 27а) виплатити пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) за період з 01 травня 2018 року по 31 липня 2019 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Маріуполь,вул. Зелінського, 27а), за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на користь Державного бюджету України.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп. на користь Державного бюджету України.

Повний текст судового рішення складено 13 січня 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Н.А. Мозговая