Справа № 340/2109/19
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 340/2109/19

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 в адміністративній справі №340/2109/19 (суддя Кармазина Т.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградської області про скасування вимоги про сплату боргу,-

в с т а н о в и В:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-150392-52 від 15.08.2019 на суму 23785,08 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2019р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позивач не звільнений від обов`язку сплачувати єдиний внесок як ФОП, оскільки він проходить військову службу за контрактом, а не за призовом в під час мобілізації, на особливий період.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована фактично доводами адміністративного позову. Також, позивач зазначає, що особи, які призиваються під час мобілізації, на особовий період, в тому числі, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, можуть виконувати обов`язки військової служби як з укладанням контракту так і без нього. Така правова ситуація як укладення контракту не змінює статусу осіб, які виконують обов`язки військової служби з призовом під час мобілізації, на особливий період. Позивач уклав, підписав контракт про проходження військової служби у Збройних силах України. Контракт укладено на строк до закінчення особливого періоду або оголошення рішення про демобілізацію. На підставі Закону 2464, які звільняють фізичних осіб- підприємців призваних на військову службу від сплати ЄВ на весь строк служби, поширюють свою дію на позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, ОСОБА_1 16.04.2015 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та взятий на облік як платник єдиного внеску. Державна реєстрація припинення його підприємницької діяльності відбулася 14.08.2019 року (а.с.19-20).

Судом встановлено, що відповідно до інтегрованої картки платника податків, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.07.2019 року, становить 23785,08 грн.

ГУ ДФС у Кіровоградській області сформовано вимогу №Ф-150392-52 від 15.08.2019 року про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 23785,08 грн., нарахованого ОСОБА_1 станом на 31.07.2019 року за даними інформаційної системи органу доходів і зборів .

Відповідно до інтегрованої картки платника встановлено, що недоїмка, на суму якої контролюючим органом сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки) утворилась, починаючи з 2017 року у зв`язку із несплатою позивачем мінімального страхового внеску, що сплачується фізичними особами-підприємцями станом на 31.07.2019 на загальну суму 23785,08 грн.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних силах України з 29.04.2017 р. у Військовій частині НОМЕР_1 та за контрактом з 08.11.2017 р. по теперішній час, що підтверджується військовим квитком.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

За приписами п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI , платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

При цьому, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).

Відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб -підприємців регулюються Законом України від 15 травня 2003 року № 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон № 755).

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 755, фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що на фізичних осіб- підприємців покладається обов`язок по сплаті єдиного внеску, розмір якого має бути не меншим за розмір мінімального страхового внеску, який має здійснюватися з моменту державної реєстрації фізичної особи, як підприємця до внесення до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців запису про припинення підприємницької діяльності такою особою.

При цьому, відповідно до п. 9 прим. 2 розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 під час особливого періоду, визначеного Законом України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" із змінами та доповненнями, платники ЄСВ, зокрема ФОП, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь час їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених п.2 ст.6 Закону №2464, якщо вони не є роботодавцями.

Підставою для такого звільнення є заява ФОП та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів такою особою протягом 10 днів після її демобілізації.

Ця норма застосовується з першого дня мобілізації, оголошеної Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію", та протягом усього особливого періоду.

Згідно з абз.2 п.7 розділу IV Інструкції № 449, мобілізовані підприємці на весь строк їх військової служби звільняються від виконання обов`язків платника ЄСВ, якщо вони не є роботодавцями, з першого календарного місяця призову на військову службу під час мобілізації платника до останнього календарного дня місяця, в якому платника було демобілізовано або завершено його лікування.

Отже, від обов`язку по сплаті єдиного внеску звільняються особи, зокрема, призвані на військову службу під час мобілізації на особливий період, з першого календарного дня служби, при цьому, ні приписи Закону №2464, ні норми Інструкції № 449 не містять умові звільнення від обов`язку сплачувати єдиний внесок ФОП, які проходять військову службу за контрактом.

На думку позивача, для умов застосування звільнення осіб від сплати єдиного внеску на час проходження військової служби не має значення факт, чи проходить особа військову службу за призовом під час мобілізації, чи на підставі контракту, оскільки статус військовослужбовці мають однаковий.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, стаття 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" встановлює: що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Також, зазначеною нормою право визначено такі види проходження військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Тобто, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період та військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу є різними видами військової служби.

В той же час, п. 9 прим. 2 розд. VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464 виокремлено таку підставу для звільнення особи від сплати єдиного внеску на особливий період як проходження саме військової служби за призовом, під час мобілізації.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що ФОП, призвані до Збройних сил України у зв`язку з мобілізацією, на особливий період, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, на весь строк їх військової служби звільняються від сплати ЄСВ, однак ФОП, прийняті на військову службу за контрактом, не звільняються від сплати ЄСВ за себе.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова