Справа № 160/10737/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 січня 2020 року Справа №160/10737/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення позивачу пенсії протиправною;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поновленні пенсії позивачу, викладене у листі від 31.07.2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення виплати пенсії позивачу з 07.10.2009 року відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позову зазначено, що 21.08.1996 року позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Починаючи з 21.02.1997 року і станом на сьогоднішній день, призначеної по закону пенсії не отримує. З метою реалізації свого права на поновлення пенсії, позивач у цій справі звернулась до відповідача з особистою відповідною заявою про поновлення їй пенсії, засвідченою нотаріально в Державі Ізраїль та легалізованою печаткою апостиль у відповідності до Гаазької Конвенції. Проте, відповідач незаконно відмовив в поновленні виплати пенсії. Дії щодо такої відмови вважає неправомірними і дискримінаційними та такими, що суперечать чинному законодавству, чисельній судовій практиці, у зв`язку із чим звертається до суду.

Ухвалою суду від 06.11.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, поновлено позивачу строк звернення до суду та задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження і відкрито загальне позовне провадження.

Представник ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надав відзив на позов, у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач при звернення до відповідача із заявою про поновлення пенсії не надала жодного документа, який би засвідчив місце проживання на території України, громадянство України, документ, що засвідчує особу. За результатами розгляду заяви представника позивача, територіальним органом Пенсійного фонду України надана відповідь, в якій наведено порядок та підстави поновлення виплати пенсії із посиланням на норми законодавства та повідомлення про відмову у поновлені виплати пенсії ОСОБА_1 . З приводу вимоги щодо стягнення компенсації втрати частини доходів, зазначив, що дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки доходів, на які посилається позивач нараховано не було. Відповідач зазначив, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення до суду.

Представник позивача надав відповідь на відзив, у якій підтримав доводи, викладені у позовній заяві.

02.12.2019 року відкладено підготовче засідання на 26.12.2019 року, у зв`язку з неявкою учасників справи.

26.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 09.01.2020 року.

В судове засідання 09.01.2020 року представники учасників справи не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача у прохальній частині відзиву на позов просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку для звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява направлена до суду представником позивача 29.10.2019 року, що підтверджується відбитком поштового штемпелю на конверті, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду від дати звернення до відповідача із заявою про відновлення порушеного права 14.05.2019 року.

Відповідно до частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позов в частині зобов`язання провести поновлення виплати пенсії за період з 29.04.2019 року по 29.10.2019 року подано до суду в межах шестимісячного строку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за період з 07.10.2009 року по 28.04.2019 року слід залишити без розгляду на підставі частини 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням того, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайшов інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Аналогічна позиція застосування положень процесуального закону щодо строку звернення до суду в спірних правовідносинах та наслідків його пропуску викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі №757/12134/14-а, від 18.09.2018 року у справі №199/5647/17 та від 31.10.2019 року у справі №160/7699/18.

Обов`язковість застосування судом першої інстанції правових позицій Верховного Суду, викладених у його постановах закріплена у частині 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись частиною 4 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 року по 28.04.2019 року - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар