Справа № 361/560/19
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/560/19
провадження № 2-а/361/15/20
РІШЕННЯ

Іменем України

10 січня 2020 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретарів: Срібної Ю.О., Зазимко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Максима Валерійовича про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 746232 від 27 грудня 2018 року, винесену інспектором роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції (далі - інспектор поліції) Волошиним М.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 27 грудня 2018 року інспектором поліції Волошиним М.В. було винесено постанову, якою його за порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), а саме не пред`явлення ним посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Із даною постановою він не згоден, посилаючись на те, що 27 грудня 2018 року він, вийшовши з кафе, що розташоване за адресою: місто Київ, вулиця Андрія Малишка, 4-А, сів до свого транспортного засобу марки "Chevrolet Cruze", реєстраційний номер НОМЕР_1 . У цей час біля нього проїжджали інспектори поліції на автомобілі патрульної поліції, які через 50 м зупинилися, дочекавшись поки він проїде повз них, ввімкнувши проблискові маячки синього та червоного кольору, чим порушили вимоги підпункту "в" п. 2.1, п. 31.3 ПДР (відсутність дозволу на використання проблискових маячків патрульними автомобілями) здійснили зупинку його транспортного засобу. Вказував, що після зупинки його транспортного засобу до нього підійшов інспектор поліції Волошин М.В. та звинуватив його у тому, що він порушив ПДР, а саме не ввімкнув покажчик повороту та попросив пред`явити його посвідчення водія на право керування транспортним засобом і реєстраційний документ на транспортний засіб. Однак він відповідно до вимог ст. 279 КУпАП попросив інспектора поліції Волошина М.В. надати йому докази вчинення ним адміністративного правопорушення, на що отримав від інспектора поліції відмову. На подальшу вимогу інспектора поліції Волошина М.В. щодо пред`явлення зазначених документів він вказав, що пред`явить їх лише на законних підставах. Після надання інспектору поліції Волошину М.В . паспорта громадянина України, останній, використовуючи електронну базу "АРМОР", склав оскаржувану ним постанову. Вважає, що оскільки ПДР він не порушував, то інспектор поліції Волошин М.В. не мав права вимагати від нього пред`явлення посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб. Крім того, вказував, що постанова винесена з порушенням вимог ст. ст. 251, 268, 276, 278, 279, 280 КУпАП та ст. 19 Конституції України, тому вона підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеному, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач інспектор поліції Волошин М.В., будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд він не повідомив. Його представник Кашко В.А. подав до суду відзив на позов, у якому просив суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що 27 грудня 2018 року інспектор поліції Волошин М.В. у місті Києві по вулиці Андрія Малишка, буд. 29, здійснив зупинку транспортного засобу марки "Chevrolet Cruze", реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Підставою для зупинки даного транспортного засобу стало те, що позивач порушив підпункт "б" п. 9.2 ПДР, а саме: систематично не вмикав світловий покажчик зміни напрямку руху, про що інспектор поліції Волошин М . В. повідомив водія ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу на вимогу інспектора поліції ОСОБА_1 не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб. Вказував на те, що відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" інспектор поліції Волошин М.В. мав право вимагати у позивача пред`явлення йому документів, що підтверджують право ОСОБА_1 на керування транспортним засобом. Крім того, зазначав, що водій згідно із вимогами підпунктів "а", "б" п. 2.4 ПДР зобов`язаний мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб та на вимогу поліцейського пред`являти їх, оскільки відсутність цих документів виключає право водія на керування транспортним засобом. Однак у порушення цих вимог водій ОСОБА_1 зазначені документи на вимогу інспектора поліції не пред`явив, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, про що інспектором поліції Волошиним М.В. складено постанову серії НК № 746232. При розгляді справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності інспектор поліції Волошин М.В. діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена ним з дотримання вимог КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що підтверджується наданим позивачем відеозаписом. Просив суд у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, у якій, посилаючись на те, що відповідач вказує про порушення ним ПДР, а саме: користування зовнішніми світовими приладами (покажчиками повороту) та непред`явлення ним на його вимогу посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб, однак інспектором поліції Волошиним М.В. розглянуто лише одну справу про порушення ним п. 2.1 ПДР, вважає, що таким чином відповідач визнав, що порушення про користування зовнішніми світовими приладами (покажчиками повороту) не мало місце, що вказує на відсутність у інспектора поліції підстав для зупинки його транспортного засобу та відповідно підстав для пред`явлення ним (позивачем) інспектору поліції вказаних документів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

27 грудня 2018 року інспектором поліції Волошиним М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 746232, якою позивача ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із даної постанови видно, що 27 грудня 2018 року ОСОБА_1 у місті Києві на вулиці Андрія Малишка, 29, керував транспортним засобом марки "Chevrolet Cruze", реєстраційний номер НОМЕР_1 , без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, а саме: не пред`явив їх інспектору поліції для перевірки, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вважаючи зазначену вище постанову протиправною, винесеною інспектором поліції Волошиним М.В. всупереч вимогам КУпАП, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із нормою ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Виходячи з наведеного, складання працівниками органів та підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП не передбачено.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

У п. 2.3 Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі № 1-11/2015 зазначено, що у частинах першій, другій статті 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 КУпАП. Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

За змістом ч. 3 ст. 258 КУпАП працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, прийнятого Конституційним Судом України Рішенню та йому вони не суперечать.

Приписи рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху" та вказаною вище Інструкцією.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому безпідставними є твердження позивача про порушення інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, доводи позивача в цій частині судом до уваги не приймаються.

Оскаржуваною постановою серії НК № 746232 від 27 грудня 2018 року, винесеною інспектором поліції Волошиним М.В., позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього руху.

У ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VII (далі - Закон № 580-VII) визначено основні повноваженнями поліції та встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до абз. 2, 3 ч. 2 ст. 16 цього Закону водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

За змістом п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до положень п. 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи зазначені в пункті 2.1 цих Правил.

Вважаючи, що до адміністративної відповідальності його притягнуто неправомірно, позивач ОСОБА_1 вказував на те, що він мав право не пред`являти посвідчення на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу інспектора поліції Волошина М.В. поки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, оскільки ПДР він не порушував.

У ст. 222 КУпАП закріплено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема, частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

У ст. 246 КУпАП встановлено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі - Інструкція).

У п. 1 вказаної Інструкції передбачено, що вона визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно із п. 4 цієї Інструкції у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема статтею 126 КУпАП.

Відповідно до п. 1 розділу ІІІ Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У п. 9 вказаного розділу визначено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Аналіз наведених норм, дає підстави для висновку, що з метою виконання покладених законодавством обов`язків щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор поліції встановлює особу водія - учасника дорожнього руху на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

У ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VII визначено підстави зупинення транспортного засобу , а саме поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Аналізуючи вказані норми права, слід дійти висновку, що у разі порушення водієм ПДР інспектор поліції має право зупинити транспортний засіб та вимагати пред`явлення документів для встановлення особи водія та/або документів, що підтверджують відповідне право особи у даному випадку на керування транспортним засобом, тобто реєстраційних документів на транспортний засіб для перевірки правомірності безпосереднього керування водієм цим транспортним засобом.

Із наданого позивачем та дослідженого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що інспектор поліції Волошин М.В. після зупинки транспортного засобу, за кермом якого перебував водій ОСОБА_1 , повідомив позивача про причину зупинки його транспортного засобу, зокрема, порушення ним ПДР, і попросив ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що позивач відмовився, цих вимог інспектора поліції він не виконав, надавши паспорт громадянина України для встановлення його особи. Після цього інспектор поліції Волошин М.В. відповідно до вимог ст. 279 КУпАП та Інструкції роз`яснив позивачу його права та обов`язки, після розгляду справи про адміністративне правопорушення вручив позивачу копію оскаржуваної ним постанови, яку останній підписав без будь-яких зауважень.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував того факту, що посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб інспектору поліції він не пред`явив, вказуючи на те, що у останнього не було на те законних підстав, оскільки доказів вчинення ним (позивачем) адміністративного правопорушення інспектором поліції Волошиним М.В. йому надано не було.

Суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_1 здійснював керуванням транспортним засобом і був учасником дорожнього руху, документом, який є необхідними для встановлення його особи як водія є посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а не паспорт громадянина України, тому у даному випадку позивач зобов`язаний був пред`явити на вимогу інспектора поліції саме посвідчення водія.

У розділі 2 ПДР, ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" передбачено основні права та обов`язки водіїв механічних транспортних засобів та закріплено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 127/19283/17 висловив правову позицію та наголосив на тому що, виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу інспектора поліції для їх перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають ніякого відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи, стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть тоді, коли факт притягнення до адміністративної відповідальності за інші порушення ПДР не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, є доведеною.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП інспектором поліції Волошиним М.В. здійснено на підставі належних і допустимих доказів, а винесена постанова серії НК № 746238 від 27 грудня 2018 року про адміністративне правопорушення є правомірною та законною, позов ОСОБА_1 є безпідставним та задоволенню він не підлягає.

Будь-яких інших доказів про неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду не надано, інші доводи позивача висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 - 246, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону № 2 полку № 2 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Максима Валерійовича про скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.