Справа № 160/2347/19
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2020 року

м. Київ

справа № 160/2347/19

адміністративне провадження № К/9901/54/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Саприкіної І. В.,

суддів: Берназюка Я. О., Кравчука В. М.,

перевіривши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи: Державна казначейська служба України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової шкоди,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз») звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), треті особи: Державна казначейська служба України (далі - Держказначейство), Міністерство енергетики та вугільної промисловості (далі - Міністерство), у якій просило:

- визнати протиправною бездіяльність НКРЕКП з перегляду та встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Дніпрогаз» відповідно до заяви від 29 грудня 2018 року № Dg04.2-СЛ-12329-1218 та від 27 лютого 2019 року № 49104.2-СЛ-1705-0219;

- стягнути з Державного бюджету України через Держказначейство на користь ПАТ «Дніпрогаз» 243 525 571,41 грн майнової шкоди, яка завдана НКРЕКП.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 06 червня 2019 року задовольнив адміністративний позов. Визнав протиправною бездіяльність НКРЕКП з перегляду та встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Дніпрогаз» відповідно до заяв від 29 грудня 2018 року № Dg04.2-СЛ-12329-1218 та від 27 лютого 2019 року № 49104.2-СЛ-1705-0219. Стягнув з Державного бюджету України через Держказначейство на користь ПАТ «Дніпрогаз» - 243 525 571,41 грн майнової шкоди, яка завдана НКРЕКП.

Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 26 листопада 2019 року скасував зазначене вище рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, у січні 2020 року Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» (правонаступник ПАТ «Дніпрогаз») подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 08 січня 2020 року вказана касаційна скарга була передана на розгляд колегії суддів Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у складі судді-доповідача Саприкіної І. В., суддів Берназюка Я. О. та Кравчука В. М.

До відкриття провадження у справі та початку її розгляду по суті суддею-доповідачем Саприкіною І. В., суддями Берназюком Я. О. та Кравчуком В. М. заявлено самовідводи, що обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого ст. 31 КАС України, а саме без урахування спеціалізації.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, предметом оскарження в цій справі є бездіяльність НКРЕКП щодо перегляду та встановлення економічно обґрунтованого тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ «Дніпрогаз» та стягнення з завданої відповідачем майнової шкоди в розмірі 243 525 571,41 грн.

Як убачається з судового рішення апеляційного суду, позивач обґрунтовував свій позов тим, що НКРЕКП у встановлений законом 30-денний строк не розглянула його заяви від 29 грудня 2018 року та від 27 лютого 2019 року про перегляд тарифів, унаслідок чого для ПАТ «Дніпрогаз» продовжує діяти постанова НКРЕКП від 24 березня 2016 року № 424 (у редакції від 15 грудня 2016 року), за якою передбачено тариф на транспортування природного газу в розмірі 466,20 грн. за 1000 м3 (без врахування ПДВ). За позицією ПАТ «Дніпрогаз» зазначена постанова не містить компенсацій витрат, що виникли внаслідок неврахування НКРЕКП в тарифах 2014-2015 років необхідних обсягів природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат та різниці в цінах на ВТВ і недоотримання тарифної виручки у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу газу, через що позивачу завдано майнової шкоди.

Вказана справа відповідно до Загального класифікатора спеціалізацій суддів та категорій справ, затвердженого наказом ДСА від 21 грудня 2018 року № 622 (далі - Класифікатор № 662), повинна бути віднесена до категорії 108040000 (справи щодо державного регулювання цін і тарифів) розділу 108000000 Класифікатора № 662 «Справи з приводу реалізації державної політики у сфері економіки та публічної фінансової політики».

Водночас, при визначенні категорії даної справи, її помилково віднесено до справ з приводу реалізації спеціальних владних управлінських функцій в окремих галузях економіки (категорія 108060000), оскільки згідно з Роз`ясненням до Класифікатора № 662, затвердженим рішенням зборів суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді від 19 липня 2019 року № 22, до категорії «спори з приводу реалізації спеціальних владних управлінських функцій в окремих галузях економіки» (пункт 108060000 Класифікатора) належать спори з приводу реалізації у певній окремій сфері економіки владних управлінських функцій, крім тих функцій, спори з приводу яких передбачені пунктами 108010000 - 108050000, 108070000 - 108120000 Класифікатора.

Ураховуючи, що спірна бездіяльність НКРЕКП, правомірність якої є предметом цього судового спору, стосується державного регулювання цін і тарифів на послуги з передачі електричної енергії, колегія суддів вважає, що дана справа повинна бути віднесена до категорії 108040000 (справи щодо державного регулювання цін і тарифів) розділу 108000000 Класифікатора № 662 «Справи з приводу реалізації державної політики у сфері економіки та публічної фінансової політики», а не до категорії 108060000 (справи з приводу реалізації спеціальних владних управлінських функцій в окремих галузях економіки) цього ж розділу.

Так, за приписами п. 5 ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Частинами 1- 3 ст. 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» у Касаційному адміністративному суді обов`язково створюється окрема палата для розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

За змістом ч. 1 ст. 31 КАС України визначення судді, а в разі колегіального розгляду, - судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється, зокрема, з урахуванням спеціалізації.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 06 грудня 2017 року № 5 (далі - Рішення № 5) було утворено судові палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено спеціалізації суддів і судових палат, їх кількісний склад.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 14 січня 2019 року № 1 (далі - Рішення № 1) визначено спеціалізацію суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді та судових палат Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у відповідності до Класифікатора № 622.

Рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 4 (далі - Рішення № 4) визначено персональний склад постійних колегій суддів, резервних суддів для постійних колегій суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Відповідно до Рішення № 4 суддя-доповідач Саприкіна І. В., судді Берназюк Я. О. та Кравчук В. М. входять до складу судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

При цьому, згідно з рішенням зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 27 грудня 2019 року № 33 у Додаток до Рішення № 1 унесено такі зміни:

- у підп. 1. 3 п. 1 цифри « 108090000» замінено цифрами « 108080100», знак і цифри

«, 108120000» виключено.

- у підп. 2.3 п. 2 цифри « 108090000» замінено цифрами « 108050000»;

- п. 3 доповнено новим підпунктом 3.8 такого змісту: « 3.8. Справи з приводу реалізації державної політики у сфері економіки та публічної фінансової політики (коди 108030000- 108040000, 108090000, 108120000).

Тобто, категорія справ 108040000, до якої відноситься адміністративна справа № 160/2347/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи: Державна казначейська служба України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової шкоди, віднесено до спеціалізації cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян.

Сталою є практика заявлення суддями самовідводів у випадку порушення порядку визначення суддів для розгляду справи, зокрема без урахування спеціалізації, в ухвалах від 07 червня 2018 року у справі № 820/375/18, від 18 липня 2019 року у справі № 620/3849/18 та від 07 жовтня 2019 року у справі № 809/1489/16.

При прийнятті рішення про самовідвід, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який виходить з того що «суд» розглядається як такий, що завжди має бути заснований на законних підставах, оскільки у протилежному випадку він не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві («Lavents v. Latvia», № 58442/00, пункт 81); фраза «заснований на законних підставах» означає не лише законні підстави для існування суду, а також відповідність суду специфічним правилам, що регламентують його діяльність («Сокуренко і Стригун проти України», № 29458/04 та № 29465/04, пункт 24). «Закон» у значенні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод включає не лише законодавство щодо заснування і компетенцію судових органів, а також будь-яке інше положення національного законодавства, яке в разі його порушення спричинило б незаконну участь одного чи більше суддів у розгляді справи («DMD Group, a.s. v. Slovakia», № 19334/03, пункт 59).

Метою розгляду однакової категорії справ у межах судів однієї палати є, серед іншого, забезпечення єдності судової практики.

Європейська комісія за демократію через право (Венеціанська комісія) у виходить з того, що принцип правової визначеності (legal certainty) має важливе значення для довіри до судової системи і верховенства права; правова визначеність також сприяє розвитку та економічного прогресу; необхідно, щоб суди, особливо вищі суди, створювали механізми для запобігання конфліктам та забезпечення узгодженості їхньої судової практики (Доповідь Венеціанської комісії № 512/2009 «Про верховенство права» (Venice Commission: the Rule of Law), що була прийнята на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року на основі зауважень її членів П`єтера Ван Дзіка (Нідерланди), Грет Халлер (Швейцарія), Джефрі Джоуела (Сполучене Королівство), Каарло Туорі (Фінляндія); п. 44-50).

Ураховуючи викладене, зазначені положення законодавства, а також з метою забезпечення єдності судової практики щодо розгляду справ, пов`язаних з отриманням та перерахунком виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, заяви судді-доповідача Саприкіної І. В., суддів Берназюка Я. О. та Кравчука В. М. про самовідвід підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 31, 36, 39, 40 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяви судді-доповідача Саприкіної І. В., суддів Берназюка Я. О. та Кравчука В. М. про самовідвід.

Відвести суддю-доповідача Саприкіну І. В., суддів Берназюка Я. О. та Кравчука В. М. від участі у розгляді касаційної скарги Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи: Державна казначейська служба України, Міністерство енергетики та вугільної промисловості, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення майнової шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді: Я. О. Берназюк

В. М. Кравчук