Справа № 345/5421/19
Суддя: Онушканич В. В.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №345/5421/19
Провадження № 2-а/345/4/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2020 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції - Мумряк Романа Андрійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 11.12.2019 відносно нього відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 505512 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу - 255 грн. Зокрема, згідно вказаної постанови ОСОБА_1 , 11.12.2019 в м. Калуш по вул. Глібова керуючи автомобілем марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. З постановою про накладення адміністративного стягнення серії БАА № 505512 за ч. 1 ст. 122 КУпАП позивач не згідний та вважає її незаконною. Зокрема зазначає, що 11.12.2019 приблизно о 18.50 год. він керував транспортним засобом марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 по дорозі в напрямку з с. Копанки в м. Калуш, а попереду нього з швидкість 20-30 км/год. рухався інший автомобіль. Тому, позивач вирішив здійснити обгін, що не заборонено ПДР України. При цьому, перед початком даного маневру, позивач переконався в його безпечності, однак по його звершенні був зупинений працівником поліції Мумряк Р.А. , який і повідомив його про порушення ПДР України - перетин суцільної лінії розмітки 1.1. Вказує, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу унеможливив виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, жодної підготовки до розгляду справи проведено не було, особа, яка розглядала справу, не була оголошена, а також не вирішено клопотань, не досліджено докази та не заслухано думку осіб, що брали участь у розгляді справи, чим порушено вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП. Окрім цього, в порушення вимог КУпАП, оскаржувана постанова не містить жодних посилань на належні та допустимі докази, на яких поліцейським зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З наведених підстав просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Ухвалою суду від 24.12.2019 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання на 10.01.2020 о 13:30 год., а також витребувано з Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області всі матеріали, на підставі яких було винесено постанову серії БАА №505512 від 11.12.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в тому числі, за наявності, відповідні матеріали відеофіксації. Копію ухвали в частині витребування доказів 24.12.2019 надіслано в Калуський ВП ГУНП в Івано-Франківській області для виконання.

У судове засідання позивач не з`явився, однак подав заяву про підтримання позову, а справу просить слухати у його відсутності.

Відповідач, будучи завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не скористався своїм правом подати відзив на позов, а також ухвалу, в частині надання суду матеріалів за даним фактом, не виконано. Від відповідача поліцейського СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Мумряк Р.А. надійшла письмова заява, в якій останній в задоволенні адміністративного позову просить відмовити, оскільки вважає винесену ним постанову законною. Розгляд справи просив проводити без його участі (а.с. 22).

Статтею 286 КАС України, встановлено скорочений десятиденний строк розгляду адміністративних справ з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. З урахуванням положень ч. 3 ст. 205 КАС України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 205 КАС України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вирішив розглядати справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до положень ст. 283 КУпАП, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен містити: відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, опис обставин, установлених під час розгляду справи, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 р. № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України).

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно змісту оскаржуваної постанови, позивач 11.12.2019 у м. Калуш по вул. Глібова керуючи автомобілем марки «Citroen Jumpy» д.н.з. НОМЕР_1 перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1. абзац 2 (а.с. 7).

Однак, у даній постанові не зазначено, час вчинення такого правопорушення, пункт ПДР, який порушив позивач відсутній.

Також, з точки зору доступності та зрозумілості, в оскаржуваній постанові не зазначено порядок сплати штрафу, відсутня відривна квитанція із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, що є грубим порушенням вимог ст. 283 КУпАП.

Розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Так, оскаржуючи вищевказану постанову, позивач вказує на те, що правопорушення він не вчиняв, оскільки здійснив обгін поодинокого транспортного засобу, який рухався зі швидкістю не більше 30 км/год., що, на думку суду та з урахуванням вищевикладеного, не є порушенням Правил дорожнього руху.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 283 КУпАП, - розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення» та «за місцем його вчинення» не є тотожними та мають різне цільове спрямування. Дана позиція встановлена Рішенням Конституційного суду України від 26.05.2015 №5-рп/2015.

Однак, вищевказану постанову було винесено поліцейським СРПП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Мумряк Р.А. на місці вчинення адміністративного правопорушення, що є грубим порушення вимог ч. 1 ст. 276 КУпАП, оскільки така повинна була розглядатися за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП передбачено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається.

А тому, виносячи постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 505512 від 11.12.2019 відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 225 гривень, поліцейський зобов`язаний був скласти протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого винести оскаржувану постанову.

Суд враховує, що в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на будь-який доказ який би підтверджував факт вчинення позивачем зазначеного правопорушення.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» , поліція може закріплювати, зокрема, на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку з метою, зокрема, фіксування правопорушення.

Також, п. 3.3 Розділом ІІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, встановлено, що нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами.

В даному випадку поліцейським правопорушення зафіксовано не було, дані про таку фіксацію в оскаржуваній постанові відсутні.

Також у графі «до постанови додаються» будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

З огляду на вимоги чинного законодавства, суд вважає, що порушення вимог закону щодо порядку і підстав притягнення особи до відповідальності за адміністративне правопорушення посадовими особами поліції, які зобов`язані діяти виключно в межах і в порядку, визначених законом, є підставою для захисту прав фізичних осіб, одним із способів якого є скасування рішення у відношенні цієї особи, прийнятого всупереч вимогам закону.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови і у даному випадку відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України та які саме, а також порушення позивачем вимог ч.1 ст. 122 КУпАП, а саме перетину дорожньої розмітки 1.1.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин зазначених в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити провадження у справі.

З огляду наведених підстав, суд прийшов до висновку, що постанова серії БАА № 505512 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн. підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 505512 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255,00 грн. скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десятити днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя