Справа № 296/3170/19
Суддя: Адамович О. Й.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/3170/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1009132 від 24.03.2019 р. про застосування нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., винесену інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Микитюком Андрієм Івановичем, закрити провадження по даній справі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що інспектором роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Микитюком А.І. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Позивач вказує, що згідно до змісту вказаної постанови, він, 23.03.2019 року о 23 год. 50 хв. в темну пору доби керував автомобілем Hyundai Tucson, державний номер НОМЕР_1 , в якого було порушено функціонування зовнішніх світлових приладів, а саме не працювала лампочка розсіювача на підсвітку державного номерного знаку, а також була наявна тріщина вітрового скла в районі склоочисників, чим порушив п.31.4.3 ПДР- керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Також зазначив, що перед початком руху ним ретельно було перевірено належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, а невелику тріщину на лобовому склі було спричинено каменем, вилетівшим з під коліс транспортного засобу, який рухався попереду. Вважає, що застосоване до нього стягнення є незаконним та необґрунтованим з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та, посилаючись на підстави та обставини викладені в позовній заяві, просив задовольнити.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні вказали, що вони рухалися в одному автомобілі під керуванням позивача, однак даний автомобіль був зупинений працівниками поліції, які пояснили, що в автомобілі не працює лампочка розсіювача на підсвітку номерного знаку. Свідки також зазначили, що інша лампочка горіла та на відстані 20 метрів було видно державний номерний знак, хоча поліцейські відмовилися зробити заміри.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог не подав.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, заслухавши позивача та свідків, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Микитюком А.І., ОСОБА_2 . притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 23.03.2019 року о 23 годині 50 хвилин ОСОБА_2 керував транспортним засобом в темну пору доби у якого було порушено функціонування зовнішніх світлових приладів, а саме не працювала лампочка розсіювача на підсвітку державного номерного знаку, а також була наявна тріщина вітрового скла в районі склоочисників, чим порушив вимоги п.31.4.3 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КУпАП.

ОСОБА_2 категорично заперечуючи вчинення ним даного адміністративного правопорушення та вказуючи на протиправність дій відповідача, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 31.3. ПДР України передбачено випадки коли забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Пунктом 31.4.3. ПДР України зазначено, про заборону експлуатації щодо зовнішніх світлових приладів:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;

б) порушено регулювання фар;

в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;

г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;

ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

Таким чином, даний пункт ПДР України містить п`ять підпунктів порушення, однак в постанові немає посилання на жоден.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтею 40 Закону України "Про національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Самим відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин зазначених в постанові.

Разом з тим, позивач надав до суду відеозапис події, зроблений 23.03.19р. і записаний на CD-R диск (а.с. 26). За результатами перегляду зазначеного відеозапису встановлено, що транспортний засіб під керуванням позивача був зупинений патрульними Національної поліції. З відеозапису вбачається, що позивач керував т.з., у якого в темну пору доби не горіла одна лампочка, однак самі розсіювачі на підсвітку державного номерного знаку були в наявності.

Як встановлено судом, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення з посиланням на п.31.4.3 ПДР України, а саме керуваня водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до пункту 31.4.3 ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Згідно з частиною 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, -тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кваліфікуючи порушення, яке, на думку відповідача, допустив водій ОСОБА_2 , інспектор вказує, що було порушено функціонування зовнішніх світлових приладів, а саме не працювала лампочка розсіювача на підсвітку державного номерного знаку, була наявна тріщина вітрового скла в районі склоочисників, а тому дії позивача слід кваліфікувати як порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Слід зазначити, що один із пунктів п. 31.4.3 ПДР України вказує на саму відсутність розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Таким чином, поняття розсіювача не є тотожним поняттю лампи розсіювача. Розсіювач слугує для розсіювання світла від лампи, а тому несправність лампи підсвітки державного номерного знаку не можна кваліфікувати як порушення п. 31.4.3 ПДР України за ч. 1 ст. 121 КУпАП (керування транспортним засобом з несправними зовнішніми світловими приладами (в темну пору доби)).

Таке правопорушення можливо кваліфікувати за ч. 6 ст. 121 КУпАП, яка передбачає керування водієм транспортним засобом, з номерним знаком, що неосвітлюється, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ч. 6 ст. 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Поліцейський при притягненні позивача до адміністративної відповідальності невірно кваліфікував дії позивача і незаконно притягнув його до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, хоча він такого правопорушення не вчиняв.

Відтак, вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП не підтверджується матеріалами справи.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, суд не може вважати вказані обставини доведеними належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки такі в матеріалах справи відсутні.

На думку суду висновок інспектора про те, що позивачем порушено ч.1 ст. 121 КУпАП, зроблений не на підставі фактичних даних, а тому застосоване до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу не відповідає нормам чинного законодавства, в зв`язку з чим оскаржувана постанова є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 90, 243-246, 250, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора роти №3 батальйону №1 УПП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Микитюка Андрія Івановича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 24.03.2019 серії ЕАВ № 1009132, винесену інспектором роти №3 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Микитюком А.І. , якою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса:

АДРЕСА_1

Відповідач:

інспектор роти №3 батальйону №1

Управління патрульної поліції в

області старший лейтенант поліції

Микитюк А.І.,

адреса: м. Житомир, вул.

Покровська, 96

Cуддя О. Й. Адамович

Дата складання повного рішення:11.01.2020