Справа № 140/3583/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року ЛуцькСправа № 140/3583/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фермерського господарства "ВІЛАДІНА" до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, начальник Управління Укртрансбезпеки у Волинській області Конончук Віталій Антонович, про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "ВІЛАДІНА" звернулося з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, начальник Управління Укртрансбезпеки у Волинській області Конончук Віталій Антонович, про визнання протиправною та скасування постанови Управління Укртрансбезпеки у Волинській області №157297 від 21.10.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова винесена на підставі акта №165730 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.08.2019 року. В акті зазначено про порушення п.6.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті. Під час надання послуг перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою карткою при наявності перевіреного наявного цифрового тахографа, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону.

Позивач посилається на підпункт 4 пункту 5 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 "Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", яким визначено Державній службі України з безпеки на транспорті забезпечити здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення.

На думку позивача вказане свідчить, що дії спеціалістів Укртрансбезпеки, які відображені у акті №165730 від 29.08.2019 року, на підставі котрого винесено оскаржувану постанову, в частині встановлення наявності цифрового тахографа та відповідно наступної перевірки документів відносно тахографу вчинені з перевищенням повноважень і є протиправними. Крім того, за порушення, пов`язані із недодержанням водієм режиму праці та відпочинку водія, в тому числі відсутності відповідних документів (картки водія), передбачена відповідальність згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, і аж ніяк не ста оподаткованих мінімумів. При цьому, законодавством не передбачена відповідальність для перевізників, які здійснюють внутрішні перевезення за порушення, визначені абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

На підставі вищенаведеного позивач просить скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року відкрито провадження в зазначеній справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2019 року заяву Фермерського господарства "ВІЛАДІНА" про забезпечення позову повернуто заявнику без розгляду.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 26.12.2019 року зазначив, що відповідно до п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом. Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

У спірному випадку позивач не забезпечив наявність та оформлення у водія транспортного засобу картки водія до цифрового тахографа.

Вказує на те, що позовна заява ґрунтується на висновку, який полягає в тому, що обов`язок ведення реєстраційних листків режимів праці та відпочинку водіїв - тахокарт (для аналогового тахографа), картки водія (для цифрового тахографа), протоколів перевірки та адаптації тахографів до транспортного засобу, непред`явлення яких до перевірки тягне за собою застосування адміністративно-господарської відповідальності, покладений на водіїв, які здійснюють міжнародні перевезення. Однак з такою позицією відповідач не погоджується на підставі того, що перелік документів відповідно до статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним, а необхідність мати при здійсненні внутрішніх вантажних перевезень картку водія, у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом, прямо передбачена законодавством.

На підставі наведеного просить у задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "ВІЛАДІНА" відмовити.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача пояснень щодо позову або відзиву суду не подали.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 29.08.2019 року контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області на 268 км автомобільної дороги М-06 «Київ - Чоп» проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, під час якої був зупинений транспортний засіб марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Водій транспортного засобу надав для перевірки посадовим особам Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області наступні документи: посвідчення водія відповідної категорії серії НОМЕР_2 , виданого 28.12.2010 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (напівпричіп) марки Legras, номерний знак НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 ; товарно-транспортну накладну №ВЗПСК025707 від 29.08.2019 року; протокол перевірки та адаптації цифрового тахографа до транспортного засобу.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , транспортний засіб марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , належить Фермерському господарству "ВІЛАДІНА".

У наданій під час перевірки товарно-транспортній накладній №ВЗПСК025707 від 29.08.2019 року автомобільним перевізником зазначено Фермерське господарство "ВІЛАДІНА", вантажовідправником - Товариство з обмеженою відповідальністю "Волинь-зерно-продукт», вантажоодержувачем - Товариство з обмеженою відповідальністю "Ексім Глобал". Таким чином, позивач надавав послуги з перевезення вантажу власним транспортним засобом. При цьому, відповідно до цієї товарно-транспортної накладної перевезення вантажу здійснювалося в межах України.

За результатами перевірки складено акт №165730 від 29.08.2019 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким зафіксовано порушення, відповідальність за які передбачена абз. 3 ч. 1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", зокрема, надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачено ст. 48 цього Закону, а саме картки водія.

Під час перевірки виявлено порушення п. 6.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, п.3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, а саме під час надання послуг із перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія оформленою карткою водія при наявності перевіреного, адаптованого цифрового тахографа, чим порушив вимоги ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Як вбачається з графи «пояснення водія про причини порушень» акта проведення перевірки №165730 від 29.08.2019 року, водій ОСОБА_2 з актом ознайомлений, зауважень чи заперечень до акта не вносив.

21.10.2019 року начальником управління Укртрансбезпеки у Волинській області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №157297, якою до Фермерського господарства "ВІЛАДІНА" за допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: не оформлені документи, перелік яких передбачено статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 вказаного Закону, застосовано штраф у сумі 1 700 грн.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-ІІІ).

Закон №2344-ІІІ регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За приписами частини 3 статті 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері автомобільного транспорту, забезпечує: формування та реалізацію державної політики у сфері автомобільного транспорту; нормативно-правове регулювання; визначення пріоритетних напрямів розвитку автомобільного транспорту.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (пункт 8 Положення №103).

Згідно ст.2 Закону №2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про транспорт" від 10.11.1994 №232/94-ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.

Згідно статті 34 Закону №2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконного нормативного акта - Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340, передбачено чинним законодавством, дотримання якого також перевіряють працівники Укртрансбезпеки.

Тобто, доводи позивача в частині перевищення працівниками контролюючого органу повноважень під час перевірки документів на встановлений цифровий тахограф при здійсненні внутрішніх перевезень по Україні є безпідставними.

Статтею 48 Закону №2344-III передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, а саме документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Отже перелік документів згідно ст.48 Закону № 2344-III не є вичерпним.

Тахограф - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385 (далі - Інструкція №385).

Відповідно до п. 2.5. вищезазначеної Інструкції №385 тахографи підлягають повірці, яку здійснюють повірочні лабораторії відповідно до вимог Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність". Окрім цього, згідно п. 2.6. Інструкції №385 тахографи перевіряються та адаптуються до транспортного засобу пунктами сервісу тахографів періодично кожні два роки, а також в разі установлення або заміни тахографа, ремонту тахографа, зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу, якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, що може вплинути на роботу тахографа.

За результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу пункт сервісу тахографів оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу (п. 2.7. Інструкції №385). В разі позитивних результатів перевірки та адаптації тахографа пункт сервісу тахографів маркує транспортний засіб та опломбовує тахограф і його складові чітким відбитком тавра.

Відповідно до п. 3.3. Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом, повинен мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Сторонами не заперечується використання перевізником у вищезгаданому транспортному засобі цифрового тахографа.

Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Відповідно до 3.5 Інструкції №385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

З 20.12.2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР) підписаної у Женеві 1 липня 1970 року в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, водії мають надавати інспектору для контролю реєстраційні заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Крім того, відповідно до Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року № 340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2010 року за № 811/18106 (далі - Положення № 340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Однак, як вказано в акті проведення перевірки, перевізник не забезпечив водія оформленою карткою водія при наявності перевіреного, адаптованого цифрового тахографа.

Разом з тим, відсутність картки водія у перевізника під час перевірки не заперечується і позивачем. Також не надано суду роздруківки даних роботи тахографа.

Згідно пунктів 1.3, 7.1. Положення № 340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Процедуру видачі, оновлення, заміни та анулювання дії карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), а також строки дії таких карток визначає Порядок обігу карток, що використовуються в цифрових контрольних пристроях (тахографах), затверджений наказом Міністерства Інфраструктури України № 329 від 30.05.2013 року (далі - Порядок № 329).

Відповідно до п. 2.1 Порядку № 329 картка водія видається фізичним особам, після подачі заяви до Центру з видачі карток Компетентного органу особисто або поштовим відправленням. Згідно з п. 3.7 заява на видачу або оновлення карток всіх типів повинні містити зразок підпису користувача картки. Після чого картка видається користувачу картки протягом 20 робочих днів з дня реєстрації заяви на видачу або оновлення картки, якщо не оформлено рішення про відмову у видачі картки.

Відтак, згідно п. 2.1 Порядку № 329 отримати картку водія до цифрового контрольного пристрою (тахографа) може лише фізична особа, яка має право керувати транспортним засобом.

Системний аналіз наведених норм доводить, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. Такий контроль здійснюють уповноважені органи Уктрансбезпека шляхом проведення перевірок, зокрема, рейдових. Для проведення рейдової перевірки видається відповідний щотижневий графік та направлення. У зв`язку з цим, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти уповноваженим особам документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Визначений перелік документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, не є вичерпним. До вказаних документів діючим законодавством передбачена наявність інших необхідних документів, зокрема, картка водія, завдяки якій здійснюється державний контроль за додержанням водієм режиму праці та відпочинку. Уповноважені особи мають право перевіряти наявність вказаного документу під час здійснення як міжнародних, так і внутрішніх перевезеннях.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач, як перевізник повинен був відповідно до положень Інструкції № 385 забезпечити водія, який відправився в рейс 29 серпня 2019 року, карткою водія, а водій зобов`язаний був використовувати особисту картку водія 29 серпня 2019 року, протягом якого керував транспортним засобом марки Volvo, номерний знак НОМЕР_1 , та мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи цифрового тахографу.

Як вбачається з оскаржуваної позивачем постанови відповідача, фактичною підставою застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу стало надання останнім послуг з перевезень вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Посилання позивача на неправильне визначення відповідачем суми штрафу є помилковими з огляду на наступне.

Абзацом 11 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачена відповідальність за управління транспортними засобами при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень без контрольних пристроїв (тахографів) реєстрації режимів праці чи відпочинку водіїв транспортних засобів чи вимкненими такими контрольними пристроями (тахографами) або без щоденних реєстраційних листків режимів праці та відпочинку у вигляді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, однак судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач здійснював внутрішнє перевезення вантажу на території України, при цьому штраф у даному випадку застосований за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч.1 ст. 60 цього Закону.

Відповідно до абз. 3 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи те, що перелік документів, визначений ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" не є вичерпним, а необхідність мати у наявності картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом передбачена законодавством, штрафна санкція обрахована відповідачем правильно.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова Управління Укртрансбезпеки у Волинській області від 21 жовтня 2019 року №157297, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700,00 грн. за надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону України, є правомірною та скасуванню не підлягає.

Оцінюючи в силу положень статей 72,73, 90 Кодексу адміністративного судочинства України представлені позивачем письмові докази у їх сукупності та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, у зв`язку із чим, враховуючи наявність у відповідача підстав для проведення відповідної перевірки та встановлення здійснення позивачем вантажних перевезень без оформлення картки водія, що жодним чином позивачем не спростовано, відповідачем правомірно застосовано до позивача стягнення у виді адміністративно-господарського штрафу шляхом ухвалення спірної постанови, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову повністю, у відповідності до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Фермерського господарства "ВІЛАДІНА" до Державної служби України з безпеки на транспорті, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, начальник Управління Укртрансбезпеки у Волинській області Конончук Віталій Антонович, про визнання протиправною та скасування постанови №157297 від 21.10.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: Фермерське господарство "ВІЛАДІНА" (45730, Волинська область, Горохівський район, село Підбереззя, ).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Горохівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (45700, Волинська область, Горохівський район, місто Горохів, вулиця Воз`єднання, будинок 8, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: начальник Управління Укртрансбезпеки у Волинській області Конончук Віталій Антонович (43010, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кільцева, будинок 1).

Суддя В.Д. Ковальчук