Справа № 727/9087/19
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/9087/19

Головуючий у 1-й інстанції: Слободян Г.М.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

03 січня 2020 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області капрал поліції Коновчука Михайла Вячеславовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу роти №2 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Коновчук Михайла Вячеславовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови у справі про адміністартивне правопорушення.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07.11.219 позов задоволено:

- поновлено ОСОБА_1 процесуальний строк на звернення до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу роти №2 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Коновчук Михайла Вячеславовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови;

- скасовано постанову поліцейського взводу роти №2 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Коновчук Михайла Вячеславовича серії НК №528663 від 12.07.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.126 ч.1 КУпАП.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 12.07.2019 поліцейським взводу роти №2 УПП в Чернівецькій області капрала поліції Коновчук Михайлом Вячеславовичем було винесено постанову у справі адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №528663 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Згідно вказаної постанови, позивач 12.07.2019 року о 13.00 год. в м.Чернівці по автодорозі Н-03 СП «Атаки», керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz ML 270, державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході перевірки документів відмовився надати поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду для її скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження встановлення відповідачем факту порушення позивачем ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, оскільки з наданої позивачем копії страховки автомобіля Mercedes-Benz ML 270, державний номерний знак НОМЕР_1 , вбачається, що останній застрахований (міжнародна карта НОМЕР_2 ), на строк з 28.09.2018 року по 27.09.2019 року (а.с.39 - 40).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме: водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки, зокрема, поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 02.12.2019 у справі №766/10693/17.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, позивач відмовився пред`явити поліцейському поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (година зйомки 12:58:05), що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КУпАП.

Із посиланням суду першої інстанції на наявність у матеріалах справи копії страховки автомобіля Mercedes-Benz ML 270, державний номерний знак НОМЕР_1 , з якої вбачається, що останній застрахований (міжнародна карта АQ207481), на строк з 28.09.2018 року по 27.09.2019 року, колегія суддів не погоджується, оскільки нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати цей поліс при собі, та пред`явити його на вимогу поліцейського. Проте, як зазначено вище, з запису нагрудного відеореєстратора, долученого до матеріалів справи в суді першої інстанції, вбачається, що позивач дійсно відмовився надати страховий поліс на вимогу поліцейського, чим порушив п.2.4. розділу 2 ПДР України.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме розгляду справи за місцем вчинення та без складання протоколу, апеляційний суд зазначає таке.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

У пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП) встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

З наведеного вбачається, що у відповідача, як посадової особи Національної поліції, наявні повноваження щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, з аналізу чинних на момент виникнення спірних правовідносин законодавчих норм та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015 вбачається, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без складання протоколу.

Отже, у даному випадку, провівши розгляд справи на місці події, а не за місцем знаходження органу, без складання протоколу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стосовно посилання позивача на те, що йому не надано право на залучення захисника, то слід зазначити, що можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, зокрема права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Доводи позивача про те, що йому не було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом, із якого вбачається, що патрульним було оголошено позивачу його права та обов`язки (година зйомки 13:02:35).

Також доводи позивача про те, що не були вирішені його клопотання, спростовуються відеозаписом, з якого чітко видно, що клопотання ОСОБА_1 задоволені частково, також отримані його пояснення, що він не зобов`язаний пред`являти поліс та не буде.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що позивачем було порушено п. 2.1 «ґ» ПДР України, оскільки під час перевірки документів у позивача був відсутній поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не звернув увагу на наявність долученої до матеріалів справи запису нагрудного відео реєстратора, який підтверджує факт відмови позивача надавати поліс обов`язкового страхування на вимогу поліцейського, в зв`язку із чим прийшов до неправильного висновку про недоведеність вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволені адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Чернівецькій області задовольнити повністю.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 листопада 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Курко О. П.