Справа № 160/5257/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2019 року Справа № 160/5257/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, -
06.06.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просить визнати протиправним та скасувати п.7 § 2 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 28 лютого 2019 року № 9, яким відповідно до підпункту 1 пункту 107 та пункту 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, полковника ОСОБА_1 , заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна увільнено від займаної посади і зараховано з 01 березня 2019 року у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту; визнати протиправним та скасувати п.9 § 3 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 06 травня 2019 року № 19, яким відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас Збройних сил України полковника ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна; поновити на військовій службі полковника ОСОБА_1 на посаді заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна із виплатою середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що в порушення вимог чинного законодавства України, його не було персонально попереджено не пізніше, ніж за два місяці про вивільнення та не було запропоновано інших вакантних посад. У оспорюваних наказах про увільнення з посади заступника начальника кафедри і звільнення з військової служби немає посилань ні на відсутність у нього належної освіти чи спеціальності, ні на неналежне виконання обов`язків військового та заступника начальника кафедри. Також зазначає, що наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 28.02.2019 року № 9, полковника ОСОБА_1 зараховано з 01 березня 2019 року у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, а звільнено з військової служби у запас наказом Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 06.05.2019 року № 19.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року було відкрито провадження в даній адміністративній справі.
07.08.2019 року Адміністрацією Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України подано до суду відзив на позов, у якому він проти позову заперечує. Зазначає, що з метою удосконалення організаційно-штатної структури кафедри листом начальника головного штабу - першого заступника Голови Адміністрації від 20.02.2019 року № 518/10/196 на кафедру були надіслані зміни до штату кафедри, відповідно до яких з 01.03.2019 посада яку займав позивач була виведена (скорочена). 28.02.2019 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника кафедри полковником Істіним СО. була проведена бесіда з ОСОБА_1 з приводу скорочення штатної посади у якій останній висловив бажання звільнитися у зв`язку із проведенням організаційних заходів. На підставі зазначених змін та із врахуванням проведеної бесіди ОСОБА_1 наказом Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 28.02.2019 року № 9 був зарахований у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту з метою вирішення питання подальшого службового використання та направлений для проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби. За результатами бесід з позивачем які були проведені 28.03.2019 року та 26.04.2019 року начальником кафедри полковником ОСОБА_2 , позивач підтвердив бажання звільнитися у зв`язку з проведенням організаційних заходів. На підставі проведених бесід були підготовлені та за належністю направлені документи для звільнення позивача з військової служби у зв`язку з проведенням організаційних заходів. На підставі поданих матеріалів наказом Голови Адміністрації Держспецтрансслужби від 06.05.2019 року № 19 полковник ОСОБА_1 був звільнений з військової служби у зв`язку з проведенням організаційних заходів.
Позивач у судове засідання 09.12.2019 року не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання 09.12.2019 року не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні, проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідачем по справі є Державна спеціальна служба транспорту яка являється спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України.
Статтею 4 Закону України «Про державну спеціальну службу транспорту», визначено структуру та чисельність Державної спеціальної служби транспорту.
Так, Державна спеціальна служба транспорту має таку загальну структуру: орган управління Державною спеціальною службою транспорту в
системі Міністерства оборони України; бригади, полки, окремі батальйони; підрозділи охорони; органи забезпечення; навчальний центр; заклади, підприємства та установи.
Аналогічне положення міститься в пункті 7 Положення про Державну спеціальну службу транспорту, затвердженому Указом Президента України від 06.08.2004 року №873/2004 року, яким встановлено, що Держспецтрансслужба має таку загальну структуру: Адміністрація Держспецтрансслужби;
бригади, полки, окремі батальйони; підрозділи охорони; навчальний центр; органи забезпечення; заклади, підприємства та установи.
Відповідно пункту 8 зазначеного Положення, Адміністрація Держспецтрансслужби є органом управління, який здійснює безпосереднє керівництво Держспецтрансслужбою в
мирний час та в особливий період.
Отже, Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту являється органом виконавчої влади та юридичною особою, що здійснює передбачені чинним законодавством повноваження від імені Державної спеціальної служби транспорту та 6 її органом управління.
В свою чергу, відповідно до інформації наявної в Єдиному державному реєстрі, наявна інформація щодо реєстрації Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту як юридичної особи і органу виконавчої влади.
Так, ОСОБА_1 з 10.10.2011 року проходив службу на посаді заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна.
27.02.2019 року до Кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Дніпропетровського національного університету транспорту імені академіка В.Лазаряна надійшов лист Державної спеціальної служби транспорту від 20.02.2019 року № 518/10/196 про направлення переліку змін до штатів та табелів до штатів. Зазначеним переліком посаду заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення виведено зі штату та введено посаду заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення начальника групи.
28.02.2019 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника кафедри полковником ОСОБА_3 було складено аркуш бесіди, проведеної у зв`язку із удосконаленням організаційно-штатної структури кафедр, проведенням організаційних заходів та скороченням посади яку обіймає ОСОБА_1 , у якому зазначено, що позивач попереджений про звільнення при введенні змін в штат кафедри та просить звільнити його з військової служби у зв`язку з проведенням організаційних заходів.
У зв`язку із відмовою позивачем підписувати аркуш бесіди було складено акт від 28.02.2019 року про відмову від підпису.
Відповідно до пункту 7 параграфу 2 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 28.02.2019 року № 9 ОСОБА_1 було увільнено від посади заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Держспецтрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна на підставі підпункту 1 пункту 107 та пункту 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній служби транспорту та з 01.03.2019 року зараховано у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту.
У період з 01.03.2019 року по 19.03.2019 року, з 20.03.2019 року по 12.04.2019 року та з 13.04.2019 року по 25.04.2019 року ОСОБА_1 проходив лікування у Дніпровському військовому госпіталі (в/ч НОМЕР_1 ).
28.03.2019 року начальником кафедри полковником ОСОБА_2 було складено аркуш бесіди з ОСОБА_1 , у якому зазначено, що позивач виявив бажання звільнитись з військової служби у зв`язку із проведенням організаційного заходу.
У зв`язку із відмовою позивачем підписувати аркуш бесіди було складено акт від 28.03.2019 року про відмову від підпису.
28.03.2019 року начальником кафедри полковником ОСОБА_2 було підписано подання на звільнення з військової служби у запас ОСОБА_1 за підпунктом «в» пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у в`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
26.04.2019 року начальником кафедри полковником ОСОБА_2 було складено аркуш бесіди з ОСОБА_1 , у якому зазначено, що на питання чи бажає позивач продовжити проходження військової служби він відповів, що бажає проходити службу виключно на посаді заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення, в іншому випадку згоден звільнитись з військової служби.
У зв`язку із відмовою позивачем підписувати аркуш бесіди було складено акт від 26.04.2019 року про відмову від підпису.
Відповідно до пункту 9 параграфу 3 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 06.05.2019 року № 19 ОСОБА_1 було звільнено з військової служби в запас Збройних Сил України за підпунктом «в» пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у в`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).
Наказом начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна від 17.05.2019 року № 114, на підставі наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 06.05.2019 року № 19, ОСОБА_1 з 18 травня 2019 року виключено з списків особового складу кафедри та всіх видів грошового забезпечення.
Правомірність наказів Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 28.02.2019 року № 9 в частині увільнення позивача з посади та від 06.05.2019 року № 19, в частині звільнення позивача з військової служби є предметом розгляду в даній адміністративній справі.
Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, затвердженого Указом Президента України від 3 лютого 2009 року № 60/2009.
Так, відповідно до положень статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту», державна спеціальна служба транспорту є спеціалізованим військовим формуванням, що входить до системи Міністерства оборони України, призначеним для забезпечення стійкого функціонування транспорту в мирний час та в особливий період.
Згідно частини 7 статті 5 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту», порядок проходження служби військовослужбовцями Державної спеціальної служби транспорту визначається Положенням, що затверджується указом Президента України.
Відповідно підпункту «в» пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі.
Указом Президента України від 3 лютого 2009 року № 60/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту ( далі Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту.
Розділом IV Положення врегульовані питання щодо призначення на посади та звільнення з посад.
Пунктом 75 Положення встановлено, що призначення військовослужбовців на рівнозначні посади здійснюється у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів. В свою чергу, призначення на нижчі посади здійснюється у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.
Відповідно до пункту 76 Положення, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю та набутим досвідом військової служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Державної спеціальної служби транспорту в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Переміщення військовослужбовців проводиться, як правило, без зарахування в розпорядження відповідних командирів.
Згідно підпункту 1 пункту 107 Положення, зарахування військовослужбовців наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо їх подальшого службового використання допускається в разі розформування (реформування) військової частини або скорочення штатних посад, якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених військовослужбовців. Військовослужбовці звільняються з посад та зараховуються в розпорядження посадових осіб наказами командирів (начальників), які мають право призначення на такі посади.
У відповідності до вимог пункту 107 Положення, військовослужбовці, зараховані в розпорядження відповідно до підпунктів 1 - 13 цього пункту, продовжують проходити військову службу згідно з цим Положенням, виконуючи обов`язки військової служби в межах, визначених посадовою особою, у розпорядженні якої вони перебувають.
Згідно пункту 108 Положення, призначення на посади військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів, проводиться в якомога коротший строк, але не пізніше ніж через два місяці з дня звільнення з попередньої посади, за винятком випадків, передбачених підпунктами 13 - 18 пункту 107 цього Положення.
Пунктом 109 Положення визначено, що під час проведення організаційно-штатних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення організаційних заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.
У разі неможливості призначення військовослужбовців, які вивільняються, на рівнозначні посади вони:
призначаються на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь);
зараховуються в розпорядження відповідного командира (начальника) згідно з підпунктом 1 пункту 107 цього Положення;
звільняються з військової служби в установленому порядку (в разі відсутності згоди призначення на нижчі посади більше ніж на один ступінь або відсутності згоди переміщення на посади у випадках, визначених абзацами третім - п`ятим пункту 103 цього Положення).
Аналіз наведених положень чинного законодавства дає суду підстави для наступного висновку.
Так, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, унаслідок яких передбачається скорочення посад військовослужбовців, до кадрового органу номенклатури призначення не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення організаційних заходів подається список військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання. При цьому, вирішується питання що призначення військовослужбовців, штатні посади за якими скорочуються, на рівнозначні посади. У випадку відсутності можливості призначення на рівнозначну посаду, вирішується питання про призначення таких осіб на нижчі посади (не більш як на один ступінь чи за їх згодою більше ніж на один ступінь). Якщо до кінця встановленого строку проведення таких заходів не вирішено питання щодо подальшого службового використання вивільнених військовослужбовців, вони зараховуються наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо їх подальшого службового використання.
В даному випадку, як встановлено судом, скорочення посади заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення було проведено відповідно переліку змін до штатів та табелів до штатів, який надійшов до Кафедри військової підготовки спеціалістів Держспетрансслужби Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна 27.02.2019 року. При цьому суд зазначає, що згідно зазначеного переліку змін до штатів, замість посади заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення, яку займав позивач, введено посаду заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення начальника групи, яка є рівнозначною.
Відповідачем не надано доказів подання не пізніше ніж за два місяці до встановлених строків проведення організаційних заходів списків військовослужбовців, які вивільняються, з пропозиціями щодо їх дальшого службового використання.
Щодо посилання відповідача на те, що позивачу пропонувалось продовжити службу, однак він відмовився від переведення на іншу посаду та просив його звільнити зі служби, на підтвердження чого надано аркуш бесіди від 28.02.2019 року та акт про відмову від підписання аркушу бесіди від 28.02.2019 року, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом під час судового розгляду, позивач відмовився від підписання аркушу бесіди. У судовому засіданні позивач зазначив, що переведення на рівнозначну чи будь-яку іншу посаду 28.02.2019 року йому не пропонувалось.
У зазначеному аркуші бесіди також не вказано, що позивачу пропонувалось переведення на інші посади.
За таких, обставин суд не може прийняти зазначений аркуш бесіди, як доказ, що підтверджує відмову позивача від переведення на іншу рівнозначну чи нижчу посаду.
Як встановлено судом, відповідачем не було вжито відповідних заходів для переведення позивача на іншу посаду.
Крім цього, видання наказу від 28.02.2019 року № 9 про увільнення ОСОБА_1 від посади заступника начальника кафедри з матеріально технічного забезпечення та зарахування позивача у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, відбулось до закінчення двомісячного строку, який визначений Положенням для проведення заходів щодо використання вивільнених військовослужбовців.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не були здійснені передбачені Положенням про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту вимоги, що полягають у вирішенні питання щодо призначення ОСОБА_1 , штатну посаду якого скорочено, на рівнозначну посаду, а у випадку відсутності можливості призначення на рівнозначну посаду - на нижчу посаду.
В даному випадку, лише попереднє вчинення зазначених дій та не вирішення питання щодо подальшого службового використання вивільнених військовослужбовців, дає підстави для зарахування наказами по особовому складу в розпорядження посадових осіб, які мають право призначення на посади, для вирішення питання щодо їх подальшого службового використання.
В судовому засіданні не було встановлено, а відповідачем не було доведено фактів, які б свідчили про те, що відповідачем вчинялись відповідні дії по вирішенню питання щодо призначення позивача на будь-яку посаду в організації відповідача до зарахування його в розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту.
Згідно пункту 215 Положення військовослужбовців, які підлягають звільненню з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів і які не набули права на пенсію за вислугу років, командир (начальник) попереджує про звільнення у письмовій формі не пізніше ніж за два місяці до проведення таких заходів. У такий самий строк про скорочення штатів або проведення організаційних заходів у військовій частині в установленому порядку письмово повідомляється державна служба зайнятості.
Також, згідно частини 1 статті 49-2 Кодексу законів про працю України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
Відповідачем не було дотримано порядку повідомлення позивача про скорочення його посади.
Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що наказ Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 28.02.2019 року № 9 в частині увільнення позивача з посади є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо правомірності прийняття наказу від 06.05.2019 року № 19 про звільнення ОСОБА_1 у в`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів з військової служби, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Як встановлено судом, з моменту видання наказу від 28.02.2019 року № 9 про увільнення позивача від посади до прийняття наказу від 06.05.2019 року № 19 про звільнення ОСОБА_1 зі служби, відповідачем не проводилось заходів щодо призначення позивача на іншу посаду.
Суд не приймає як докази небажання позивача проходити службу аркуші бесід від 28.03.2019 року та від 26.04.2019 року, оскільки у них не зазначено про пропозиції позивачу щодо зайняття вакантних посад, вони не підписані позивачем, а зазначення у них про те, що позивач просив звільнити його з військової служби спростовані останнім у судовому засіданні.
В свою чергу, відповідно пункту 209 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) військовий комісаріат, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
В даному випадку рапорту про бажання звільнитись позивачем до відповідача не подавалось.
Інших доказів того, що позивач відмовлявся від подальшого проходження військової служби відповідачем не надано.
Окремо суд звертає увагу, що відповідно підпункту «в» пункту 2 частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять кадрову військову службу, звільняються з військової служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, виключно у разі неможливості їх використання на службі.
Аналогічні вимоги містить пункт 202 Положення, за яким військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у разі відсутності інших підстав для звільнення, при скороченні посади, яку військовослужбовець займає, у тому числі при ліквідації (розформуванні), реорганізації військових частин або державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти, у разі неможливості використання цього військовослужбовця на військовій службі.
Неможливість використання військовослужбовців на службі може зокрема визначатись відсутністю вакантних рівнозначних посад та посад нижчих рівнів за основною або спорідненою спеціальностями, що підтверджується відповідними кадровими органами.
Жодних доказів того що позивача було неможливо використовувати на службі відповідачем не надано.
В свою чергу, аналіз наведених правових норм Закону № 2232-XII та Положення дає підстави для висновку, що звільнення з військової служби відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 6 статті 26 Закону № 2232-XII повинно відбуватись за обов`язкової і одночасної наявності певних умов, зокрема, скорочення посади у зв`язку з проведенням організаційних заходів, належного попередження такого військовослужбовця про звільнення та неможливості використання військовослужбовця на службі з вирішенням питання щодо його подальшого службового використання.
Отже, перевіряючи законність підстав звільнення позивача за підпунктом «в» пункту 2 частини 6 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), враховуючи недоведення відповідачем відмови позивача від подальшого проходження військової служби, не доведення факту неможливості його подальшого використання на службі та факту проведення заходів щодо призначення позивача на будь-яку іншу посаду, відсутність письмового повідомлення позивача про звільнення, суд дійшов висновку що наказ від 06.05.2019 року № 19 в частині звільнення позивача з військової служби є протиправним та підлягає скасуванню.
Згідно пункту 208 Положення, у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. Наказ видається на підставі копії рішення суду, матеріалів службового розслідування та копії наказу, виданого відповідним командиром (начальником), про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, винних у незаконному звільненні військовослужбовця.
Відповідно до абзаців 2,3 частини 2 статті 8 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Посада вважається нижчою, якщо за цією посадою штатним розписом передбачено нижче військове звання, а за умови рівних звань менший посадовий оклад. У разі якщо штатним розписом передбачено два військових звання або диференційовані посадові оклади, до уваги береться вище військове звання або вищий посадовий оклад. У разі заподіяння йому таким звільненням (переміщенням) моральної шкоди вона може бути відшкодована за рішенням суду.
У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижче оплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення). Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і у пільговому обчисленні) та до терміну, встановленого для присвоєння чергового військового звання.
Також, згідно статті 235 Кодексу законів про працю України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Враховуючи незаконність звільнення позивача з військової служби у Державній спеціальній службі транспорту Міністерства оборони України, суд дійшов висновку про необхідність поновлення позивача на військовій службі та виплати йому середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до Розрахунку суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.05.2019 року по 09.12.2019 року полковника ОСОБА_1 та довідки від 06.12.2019 року № 942 про суму грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 19.05.2019 року по 09.12.2019 року, які надані відповідачем, розмір грошового забезпечення позивача за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2019 року по 09.12.2019 року становить 191942,80 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що стягненню на користь ОСОБА_1 підлягає середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2019 року по 09.12.2019 року у розмірі 191942,80 грн.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України , предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку.
Згідно пунктів 2 та 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати п.7 § 2 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 28 лютого 2019 року № 9, яким відповідно до підпункту 1 пункту 107 та пункту 109 Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній спеціальній службі транспорту, полковника ОСОБА_1 , заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна увільнено від займаної посади і зараховано з 01 березня 2019 року у розпорядження Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту.
Визнати протиправним та скасувати п.9 § 3 наказу Голови Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (по особовому складу) від 06 травня 2019 року № 19, яким відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас Збройних сил України полковника ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна.
Поновити полковника ОСОБА_1 на військовій службі на посаді заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна.
Стягнути з Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 19.05.2019 року по 09.12.2019 року у розмірі 191942,80 грн. без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на військовій службі на посаді заступника начальника кафедри з матеріально-технічного забезпечення кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту - Дніпровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 28 415 грн. без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська