Справа № 233/8070/19
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

233 № 233/8070/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Клугер Т. А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 1 роти 2 БПП у м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції Лаврова Дмитра Миколайовича про скасування постанови серії ДПО18 № 698859 від 11.11.19 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського взводу 1 роти 2 БПП у м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції Лаврова Д. М., в якому просить:

1) визнати дії поліцейського взводу 1 роти 2 БПП у м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції Лаврова Д. М. щодо складання постанови серії ДПО18 № 698859 від 11.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн за порушення ч.2 ст.122 КУпАП;

2) визнати постанову серії ДПО18 № 698859 від 11.11.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити. В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що 11 листопада 2019 року близько о 10 год 10 хв він рухався на службовому автомобілі КРАЗ 255ВІ по вул. О.Тихого у м. Краматорську зі швидкістю близько 25-30 км/ год. Під`їжджаючи до перехрестя вул. О.Тихого та пр. Миру він подивився на світлофор, сигнал якого був зеленим, тобто дозволяв проїзд. Продовжуючи маневр проїзду перехрестя, він звернув увагу на те, що на середині перехрестя дія зеленого сигналу світлофора закінчилася і ввімкнувся миготливий жовтий сигнал світлофора. Але, враховуючи габарити та технічні характеристики транспортного засобу, він не мав можливості прискорити швидкість при проїзді перехрестя, а зупинка транспортного засобу на середині перехресті могла спровокувати аварійну ситуацію. Таким чином він був вимушений закінчити маневр.

Після переїзду перехрестя він був зупинений відповідачем, який звинуватив його у переїзді перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофору, який знаходиться з боку пр. Миру, де перебував поліцейський автомобіль. Далі поліцейський попросив передати документи та направився до службового авто для складання постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Постановою відповідача серії ДПО № 698859 від 11.11.2019 його було притягнуто до відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн за порушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КупАП, а саме за проїзд на заборонний сигнал світлофора.

Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, а постанова серії ДПО № 698859 від 11 листопада 2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

При переїзді перехрестя, він діяв згідно із Правилами дорожнього руху, якими зокрема, встановлено, що водій, який виїхав на перехрестя проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Тобто подія адміністративного правопорушення відсутня.

З відеозапису який було надано поліцейським в якості доказу, не вбачається фіксації саме вчинення ним адміністративного правопорушення, натомість зафіксовано лише факт мигання червоного сигналу світлофора з боку пр. Миру, де знаходилася поліцейська машина. Зауважує, що в момент початку його руху з вул. О. Тихого, поліцейський автомобіль знаходився на протилежній вулиці пр-ті Миру, що в свою чергу унеможливлює факт того, що відповідач міг бачити сигнал світлофора на вул. О. Тихого. Доказів синхронної роботи сигналів світлофорів, які розташовані на перехресті вул. О. Тихого та пр. Миру відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не надано.

Таким чином, лише факт того, що на світлофорі, розташованому по пр. Миру був ввімкнутий червоний сигнал світлофора не може свідчити про те, що на вул. О. Тихого теж увімкнувся червоний сигнал. Тому вважає, твердження відповідача стосовно проїзду ним перехрестя на червоний сигнал світлофору необґрунтоване.

Крім того, оскаржувана ним постанова взагалі не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис. Таким чином, відеозапис на який послався поліцейський на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, та на який є посилання в оскаржуваній ним постанові, в розумінні приписів ст. ст. .73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач Інспектор роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Лавров Д.М. надав суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с.31-33), в якому просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі, пославшись на те, що 11.11.2019 під час патрулювання ним було виявлено порушення правил дорожнього руху. А саме, позивач, керуючи автомобілем КРаЗ 255ВІ, н.з НОМЕР_1 , в м. Краматорську на перехресті вул. О. Тихого та пр. Миру, проїхав перехрестя на червоний заборонний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР України. Після чого, він підійшов до водія, яким виявився ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив причину звернення і перевірки документів та попросив пред`явити документи, а саме: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб на підставі п. 2 ч. 1 ст. 32 ЗУ « Про національну поліцію» та пункту 2.4 а ПДР.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.8.7.3 е ПДР України, ним було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо водія ОСОБА_1 . Перед цим водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач оспорює факт вчинення ним адміністративного правопорушення. Проте, твердження позивача про те, що він не порушував ПДР не відповідають дійсності за обставинами справи.

Згідно з 2.3 б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. У цьому випадку, водій не стежив за дорожньою обстановкою, хоча зобов`язаний був це зробити, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу п. 8.7.3 е) ПДР України. Правопорушення було зафіксоване відео реєстратором поліцейського патрульної поліції.

Позивач зазначає, що не згодний з відображенням у постанові порушенням. Проте п. 8.7.3 е) червоний забороняє рух та п.8.10 ПДР України вимагає у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп -лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх не має не ближче 10 м найближчої рейки перед залізничним переїздом перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні в усіх інших випадках перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

З відеозапису вбачається, що позивач перетнув світлофор на заборонний червоний сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 е) ПДР України. Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, постанову залишити без змін.

Позивач надав суду заперечення на відзив (а.с. 40-45), у яких зазначив, що зі слів відповідача, 11.11.2019 року він, в порушення п. 2.3 б ПДР, не стежив за дорожньою обстановкою. Таке твердження відповідача не відповідає дійсності та обставинам справи: під`їжджаючи до перехрестя вул. О. Тихого та пр. Миру він уважно подивився на світлофор, сигнал якого був зелений, тобто дозволяв проїзд. Таким чином, ним було розпочато рух через перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора. Продовжуючи маневр проїзду перехрестя він постійно слідкував за дорожньою обстановкою, в т.ч. і за сигналом світлофора, який вже на середині перехресті змінився на миготливий жовтий сигнал світлофора. Крім того, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Проте, наданий відповідачем доказ відеозапис не містить фіксації вчинення ним адміністративного правопорушення: зафіксовано лише факт перетинання його автомобілем перехрестя, втім сигнал світлофора, який був увімкнений при здійснення ним маневру не зафіксовано взагалі, а тому стверджувати, що він здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофору неможливо. Доказів, які б спростовували його твердження, що він не вчиняв правопорушення, відповідачем не надано.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, у запереченнях на відзив просив справу розглянути у його відсутність.

Відповідач Інспектор роти №2 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції Лавров Д. М., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати у його відсутність.

У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом на підставі частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд прийшов до таких висновків.

Судом установлено, що постановою серії ДПО18 № 698859 від 11.11.2019 у справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 піддано адміністративному стягненню за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Як убачається із оскаржуваної постанови, 11 листопада 2019 року о 10 год 10 хв в м. Краматорську на перехресті вул. О. Тихого та пр. Миру Бусел ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом КРАЗ 255ВІ, держномер НОМЕР_2 , не виконав вимогу світлофора, а саме проїхав перехрестя на заборонний червоний сигнал, чим порушив п. 8.7.3 е ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Даючи оцінку оскаржуваній постанові суд прийшов до такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, статті 124-1 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

В статті 258 КУпАП зазначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

За приписами ч.2 наведеної статті протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст. 258 КУпАП).

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 8. 7. 3е ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Пунктом 8.10 ПДР України передбачено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом переглянуто відеозапис подій, зафіксованих 11.11.2019 за допомогою відеорегистратору з автомобіля патрульної поліції, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи і записаний на диск (а.с. 34).

За результатами перегляду відеозапису судом установлено, що позивач дійсно на автомобілі КРАЗ 255ВІ, держномер НОМЕР_2 , проїхав перехрестя вул. О. Тихого та пр. Миру в м. Краматорську Донецької області. Проте, з наданого відеозапису не вбачається який сигнал світлофора по вул. О. Тихого був увімкнений при переїзді позивачем перехрестя. Крім того, на наданому відеозаписі не зафіксоване розташування дорожньої лінії 1.12 «стоп лінія» по вул. О. Тихого в м. Краматорську з боку руху позивача.

Тобто, з наданого відеозапису не вбачається факт порушення позивачем вимог п. 8.7. 3 е ПДР України та проїзд ним перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофора.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Всупереч зазначеному, відповідач встановлений обов`язок довести правомірність свого рішення, як таке що відповідає вимогам ст. 2 КАС України не виконав.

Відповідач не надав суду жодних належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення позивачем 11.11.2019 ПДР України, а саме, що він перетнув перехрестя на заборонний червоний сигнал світлофор.

Позивач, як при розгляді відповідачем справи про адміністративне правопорушення та і у поданому адміністративному позові наполягав на тому, що проїзд перехрестя вул. О. Тихого та пр. Миру в м. Краматорську він розпочав на земельний сигнал світлофора.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 698859 від 11.11.2019 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

При цьому позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо винесення постанови серії ДПО18 № 698859 про накладення адміністративного стягнення задоволенню не підлягають, оскільки повноваження суду за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності визначені ч.3 ст. 186 КАС України. Зазначеною нормою КАС України не передбачено право суду за наслідками розгляду цієї категорії справ визнавати дії суб`єктів владних повноважень з приводу винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправними, а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 271, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до поліцейського взводу 1 роти 2 БПП у м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП сержанта поліції Лаврова Дмитра Миколайовича (адреса: 84391, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Магістральна, 20) про скасування постанови серії ДПО18 № 698859 від 11.11.19 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 № 698859 від 11.11.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425,00 грн, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 10 січня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Каліуш