Справа № 400/52/20
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

13 січня 2020 р. № 400/52/20
м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Мельник О.М., ознайомившись з

адміністративним позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001 Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, оф. 12, м. Миколаїв, 54056 Департамента архітектури та містобудування Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001 Департамента з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001

треті особи:ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

про:визнання дій протиправними та скасування повідомлення від 20.09.2019 № МК 44, будівельного паспорту від 23.09.2019 № 15-1725, декларації від 21.11.2019 № 12, рішення від 02.12.2019 №49966076, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

08 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради (відповідач-1), Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (відповідач-2), Департамента архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (відповідач-3), Департамента з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (відповідач-4), третя особа на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_3 , в якій просить:

- визнати протиправними дії (відповідача № 2) та скасувати (анулювати) повідомлення про початок будівельних робіт від 20.09.2019 № МК 44, виданий Державною ахітектурно-будівельною інспекцією у Миколаївській області ОСОБА_3 на об`єкт „Будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 ;

- визнати протиправними дії (відповідача № 3) та скасувати (анулювати) будівельний паспорт від 23.09.2019 № 15-1725, виданий Департаментом містобудування та архітектури Миколаївської міської ради ОСОБА_3 на об`єкт „Будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 ;

- визнати протиправними дії (відповідача № 1) та скасувати (анулювати) декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 21.11.2019 № 12, видану Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради ОСОБА_3 на об`єкт „Будівництва індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 ";

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) державного ресєтратора речових прав на нерухоме майно Черкановського Сергія Ігоровича, індексний номер 49966076 від 02.12.2019 та зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Департамента з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради внести відповідні зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Суд вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства з таких підстав.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного ресєтру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 24.12.2019 № 194699679, оскаржуване позивачем рішення державного реєстратора від 02.12.2019 з індексним номером 49966076 є підставою для внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно із частиною другою статті 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, з наведеного вбачається, що громадянин ОСОБА_3 , зазначений у позовній заяві як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, є власником об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до вимог частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту сьомого частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Відповідно до пункту другого частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу.

Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оспорюване рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржувані рішення про державну реєстрацію стосувалося реєстрації права іншої особи, а не позивача.

Така сама правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 612/579/16-ц.

Також, як зазначено вище, вбачається, що на об`єкт будівництва, якого стосуються оскаржувані позивачем повідомлення про початок будівельних робіт, будівельний паспорт, декларація про готовність до експлуатації об`єкта, уже виникло (зареєстроване) право власності третьої особи, ОСОБА_3 .

Суд вважає, що оспорювання вищенаведених документів у цьому випадку поглинається спором про речове право.

Мотивуючи порушення своїх прав як власника житла, розташованого по сусідству з житловим будинком ОСОБА_3 , за текстом позовної заяви позивач посилається на висновок експерта від 10.10.2019 та зазначає: „усунення існуючих порушень діючих норм ДБН при будівництві 2-поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_3 , відносно житлової квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 без знесення або перепланування відповідного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , неможливо".

Отже, між позивачем та відповідачем не виникали адміністративні правовідносини, а порушення своїх прав позивач мотивує не діями суб`єкта владних повноважень в адміністративних відносинах щодо неї, а безпосередньо діями третьої особи - ОСОБА_3 щодо будівництва житлового будинка, а також прийняттям суб`єктами владних повноважень рішень щодо цього об`єкта будівництва, що, на думку позивача, порушує її права та інтереси, як власника житла, розташованого по сусідству.

Таким чином, оскарження відповідних актів і дій відповідача у такий спосіб у спірних правовідносинах не має на меті захисту прав позивача як учасника адміністративних правовідносин, а є зверненням щодо захисту її речових прав.

Зазначений висновок суду кореспондує до правової позиції Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у справі № 607/9853/18.

Крім того, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 818/1129/18, оскаржуваний будівельний паспорт вичерпав свою дію шляхом виконання, а тому його скасування не породжує жодних правових наслідків для позивача , оскільки у третьої особи виникло право власності на вищезазначене нерухоме майно, і це право ґрунтується на правовстановлювальних документах.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у цій самій справі, подальше оспорювання правомірності набуття третьою особою права власності на об`єкт нерухомості може вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

До способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт десятий частини другої статті 16 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, (…) якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

За приписами статті 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Зазначене відповідає висновкам, зазначеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 818/1129/18.

Згідно з частиною п`ятою статті 244 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі вищенаведеного суду дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суддя відповідно до пункту першого частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Керуючись статтями 2, 4, 19, пунктом першим частини першої статті 170, статтями 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, Департамента архітектури та містобудування Миколаївської міської ради, Департамента з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному статтями 295-297 Кодексу адміністративного суду України з урахуванням пункту 15.5. Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник