Справа № 160/8465/19
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Справа № 160/8465/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
Також позивач просив покласти на відповідача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у попередньо визначеному розмірі 4000,00 грн..
Прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення обумовлено висновками відповідача про нереальність господарських операцій приватного підприємства «Сітен» (далі ПП «Сітен») із контрагентом ТОВ «НИМФАГРЕТ». Такі висновки позивач вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на те, що всі господарські операції, які вчинялися між позивачем та його контрагентом у періоді, що перевірявся, є реальними, підтверджуються первинними документами, а на момент правовідносин ТОВ «НИМФАГРЕТ» мало необхідний обсяг правосуб`єктності та було зареєстровано як платник податку на додану вартість.
Окрім того, взаємовідносини між позивачем та ТОВ «НИМФАГРЕТ» відбувались на підставі агентської угоди від 18.09.2016 р. №03102016, за умовами якої винагорода агента за виконану роботу становить 25% від вартості продукції принципала, яка реалізована протягом місяця на адресу суб`єктів господарювання споживачів наданих агентом. ТОВ «НИМФАГРЕТ» умови угоди було виконано в повному обсязі, що мало своїм наслідком збільшення обсягів реалізації продукції позивачем, що в свою чергу вказує про наявність економічної мети під час укладання та виконання угоди з ТОВ «НИМФАГРЕТ».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі №160/8465/19 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
23 вересня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позовних вимог заперечив та вказав, що перевіркою встановлено порушення ПП «Сітен» вимог п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість на 113688 грн., через включення зазначеної суми у жовтні 2016 року до складу податкового кредиту за наслідками нереальних господарських операцій з отримання послуг від ТОВ «НИМФАГРЕТ», яке в свою чергу задекларувало придбання таких послуг від ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл». Однак під час перевірки посадовими особами податкового органу здійснено аналіз електронних баз даних та Єдиного реєстру податкових накладних, за результатами якого не встановлено походження послуг, що надані в адресу позивача. До того ж контрагенти ТОВ «НИМФАГРЕТ» - ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл» є фігурантами в кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
30 вересня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він заперечив проти доводів відповідача, що приведені у відзиві на позовну заяву, та вказав, що посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.
Окрім іншого, контролюючим органом не спростовується, що контрагент позивача ТОВ «НИМФАГРЕТ» дійсно придбавало по ланцюгу постачання агентські послуги у ТОВ «Сіті- Стар» та ТОВ «Бріг Оіл».
Серед іншого, наявність відкритих кримінальних проваджень щодо ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл» не може мати для позивача негативні наслідки, враховуючи факт відсутності вироків по зазначеним кримінальним провадженням.
Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.
23 вересня 2019 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги по справі, в якому представник відповідача вказав, що відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід юриста, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, 02.09.2019 р. між Адвокатським об`єднанням «Білі Комірці» та ПП «Сітен» укладено договір № 18/19, предметом якого є надання у тому числі, але не виключно, послуг консультаційно-правового характеру в формі захисту прав та представництва інтересів клієнта.
Тобто вказаний договір є загальним і не обмеженим рамками надання правової допомоги у справі № 160/8465/19.
При цьому, розглянувши надані документи на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу, відповідач вказав, що наведені витрати у розмірі 4000 грн. підлягають зменшенню, у зв`язку з їх не співмірністю, оскільки предмет позову у даній справі не є складним, та розгляд справи призначений у спрощеному провадженні без повідомлення сторін.
Зважаючи на дану обставину повинні бути зменшені витрати щодо підготовки та подання позову до суду.
Позивачем не надано акт надання послуг, який би включав в собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, також не визначено витрати часу на кожний вид робіт. Наприклад, незрозуміло скільки годин витрачено адвокатом на безпосереднє розроблення правової позиції, а скільки на підготовку проекту позову до суду.
25 вересня 2019 року від представника позивача надійшов попередній розрахунок судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвоката, згідно з яким судові витрати на надання професійної правничої допомоги склали 4000 грн.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно з висновками означеного акта перевіркою встановлено порушення ПП «Сітен» п.198.1, п. 198.3, п.198.6 ст. 198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму 113688 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за жовтень 2016 року у сумі 113688 грн..
Як видно з акта перевірки в обґрунтування своєї позиції щодо відсутності права на формування позивачем податкового кредиту податковий орган вказує на те, що операції із ТОВ «НИМФАГРЕТ» не мали реального характеру, у зв`язку з тим, що проведеною перевіркою неможливо підтвердити факт отримання ПП «Сітен» послуг від ТОВ «НИМФАГРЕТ» внаслідок таких обставин.
Згідно інформаційних баз даних ДФС та в ході аналізу податкової звітності контролюючим органом встановлено, що у ТОВ «НИМФАГРЕТ» основний вид діяльності неспеціалізована оптова торгівля, свідоцтво платника ПДВ анульоване 09.01.2018 по причині ненадання декларацій протягом року, згідно відомостей про нарахування єдиного внеску за жовтень 2016 року кількість працюючих на підприємстві 0 осіб; в жовтні 2016 року один найманий - керівник ОСОБА_1 , основні фонди відсутні, не є імпортером, остання податкова звітність з ПДВ подана за листопад 2016 року.
Згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) реєстрація та отримання податкових накладних ТОВ «НИМФАГРЕТ» відбувається починаючи з вересня 2016 року. Аналізом ЄРПН та згідно баз даних ДФС в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності встановлено, що ТОВ «НИМФАГРЕТ» здійснює придбання великої кількості товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ), що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним можливостям ТОВ «НИМФАГРЕТ». Крім того, в ході аналізу ЄРПН встановлено, що асортимент придбаних товарів (послуг) не відповідає реалізованим.
Згідно проведеного аналізу інформаційних баз органів ДФС, встановлено, що ТОВ «НИМФАГРЕТ» придбавало агентські послуги у ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл».
Згідно інформаційних баз даних ДФС та в ході аналізу податкової звітності встановлено:
- ТОВ «Сіті-Стар» перебуває на обліку; основний вид діяльності - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; свідоцтво платника ПДВ анульоване 05.01.2018 р. по причині ненадання декларацій протягом року. З моменту реєстрації подано до органів ДФС декларації з ПДВ та відомості про нарахування заробітної плати лише за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2016 року та розрахунку нарахування єдиного внеску за жовтень 2016 року, відповідно до якої на підприємстві працювала 1 особа. Жодної іншої податкової звітності не подано до органів ДФС. Згідно з ЄРПН реєстрація та отримання податкових накладних відбувається починаючи з червня 2016 року;
- ТОВ «Бріг Оіл» перебуває на обліку; стан платника 0 - платник податків за основним місцем обліку; основний вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля; свідоцтво платника ПДВ анульоване 27.04.2017 з причини ненадання декларацій протягом року. ТОВ «Бріг Оіл» не відкривало розрахункових рахунків в установах банків, що унеможливлює здійснення фінансово-господарської діяльності. З моменту реєстрації товариством подано до органів ДФС лише декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року.
Аналізом ЄРПН та згідно баз даних ДФС в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності встановлено, що ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл» здійснюють придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним можливостям.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності товариств не встановлено придбання агентських послуг, реалізованих ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл» на адресу ТОВ «НИМФАГРЕТ», які в подальшому реалізовані на ПП «Сітен».
Також зазначені товариства є фігурантами в кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується:
- ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2017 р. по справі №202/4781/17, згідно з якою встановлені підприємства задіяні в схемах ухилення від оподаткування шляхом легалізації безтоварних операцій, а саме надавання незаконних послуг по формуванню податкового кредиту з ПДВ та завищення валових витрат із якими ТОВ Фірма «Каскад» декларувало фінансово-господарські відносини в період 2016 року, зокрема ТОВ «Нимфагрет». Крім того, в ході розслідування кримінального провадження встановлено, що до реєстрації вказаних підприємств та інших мали відношення невстановлені слідством особи, які без дійсного наміру здійснювати діяльність, пов`язану із виробництвом та продажем ТМЦ, виконанням робіт та надання послуг, використовуючи реквізити та банківські рахунки підприємств з ознаками фіктивності, документально оформляли неіснуючі операції з постачання товарно-матеріальних цінностей, робіт і послуг, в результаті чого дані документи використовувалися різними суб`єктами господарської діяльності для відображення в бухгалтерському та податковому обліках, з метою незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість, що призвело до ухилення від сплати податків підприємств реального сектору економіки;
- ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.12.2017 р. по справі №537/491/17, згідно з якою службові особи СФГ «Дослідне», реалізуючи цукор фізичним особам-підприємцям, попри документальну реалізацію цукру на підприємства з ознаками «фіктивності», які входять до «конвертаційного центру» «Корпорації «Стратос», зокрема ТОВ «Сіті-Стар», фактично занизили базу оподаткування та ухилились від сплати податків у особливо великих розмірах. Встановлено, що до незаконних операцій, пов`язаних із акумулюванням значних сум не оприбуткованих готівкових коштів від реалізації цукру, та їх подальшого використання в діяльності «конвертаційного центру» для формування фіктивного податкового кредиту, задіяні ряд суб`єктів підприємницької діяльності, зокрема ТОВ «Сіті-Стар», розрахункові рахунки яких відкриті в банківській установі ПАТ «Кредобанк»;
- ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2019 р. по справі №755/2034/19, згідно з якою з метою легалізації джерел походження вказаних запасних частин до авіаційної техніки ОСОБА_4 залучила ряд підприємств, які мають ознаки фіктивності, зокрема, ТОВ «Сіті-Стар».
Отже, перевіркою не встановлено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинах між ПП «Сітен» та ТОВ «НИМФАГРЕТ».
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (далі - Положення), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ПП «Сітен» та ТОВ «НИМФАГРЕТ» і реальність зміни майнового стану першого.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 2.1 ст. 2 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов`язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника.
У досліджуваному періоді ПП «Сітен» мало взаємовідносини із ТОВ «НИМФАГРЕТ» на підставі агентської угоди від 18.09.2016 р. №03102016. Так, за умовами цієї угоди ПП «Сітен» (принципал) доручив, а ТОВ «НИМФАГРЕТ» (агент) взяв на себе зобов`язання здійснювати за винагороду по його дорученню періодичні та інші дії від її імені та (або) від свого імені. Водночас, агент - юридична (фізична) особа, яка має знання досвід та контакти з потенційними контрагентами, а також в результаті свого волевиявлення уклала і належним чином виконує умови цього Договору.
Згідно з п. 1.1. агентської угоди метою укладення цього Договору є збільшення об`ємів продаж, утримання та завоювання ринкових позицій Принципала, оскільки це призведе до збільшення доходів Принципала та є невід`ємною частиною господарської діяльності Принципала. В п.1.1.3 агентської угоди визначено, що учасники договірних відносин здійснюють узгоджену господарську діяльність, спрямовану на забезпечення організації постачання на адресу інших суб`єктів господарювання продукції, яка належить Принципалу.
Згідно з п.1.2. Принципал доручає агенту проведення організаційних заходів, а також маркетингових та консалтингових робіт з метою забезпечення поставок продукції Принципала потенційним споживачам.
Відповідно до п. 2.1. даної угоди розмір винагороди Агента за виконану роботу буде щоразу визначатися сторонами окремо і залежати від суми грошових коштів, фактично отриманих Принципалом від реалізації продукції споживачам, наданих Агентом.
Згідно з п.2.2. агентської угоди розмір і порядок виплати винагороди Агента буде визначено додатково в протоколах, які будуть невід`ємною частиною Угоди.
Винагорода агента за виконану роботу становить 25% від вартості продукції принципала, яка реалізована протягом місяця на адресу суб`єктів господарювання споживачів наданих агентом.
До вказаної агентської угоди сторонами укладені протокол узгодження розміру та порядку виплати винагороди агенту за агентською угодою від 12.10.2016 р. (додаток №2 до агентської угоди від 18.09.2016 р. №03102016) та протокол від 31.10.2016 р. (додаток №3 до агентської угоди від 18.09.2016 р. №03102016 ).
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 295 Господарського кодексу України (далі- ГК України) комерційне посередництво (агентська діяльність) є підприємницькою діяльністю, що полягає в наданні комерційним агентом послуг суб`єктам господарювання при здійсненні ними господарської діяльності шляхом посередництва від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок суб`єкта, якого він представляє.
Комерційним агентом може бути суб`єкт господарювання (громадянин або юридична особа), який за повноваженням, основаним на агентському договорі, здійснює комерційне посередництво.
Агентські відносини виникають у разі: надання суб`єктом господарювання на підставі договору повноважень комерційному агентові на вчинення відповідних дій; схвалення суб`єктом господарювання, якого представляє комерційний агент, угоди, укладеної в інтересах цього суб`єкта агентом без повноваження на її укладення або з перевищенням наданого йому повноваження (ч. 1 ст.296 ГК України).
Відповідно до ч. 1. ст. 297 ГК України за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок.
Частинами 2 та 5 статті 301 ГК України визначено, що агентська винагорода виплачується комерційному агенту після оплати третьою особою за угодою, укладеною з його посередництвом, якщо інше не передбачено договором сторін.
Комерційний агент має право вимагати для розрахунку бухгалтерський витяг щодо всіх угод, за які йому належить агентська винагорода.
Оплата в адресу ТОВ «НИМФАГРЕТ» за надані агентські послуги позивачем проведена в повному обсязі, що підтверджується наявним в матеріалах справи звітом про дебетові та кредитові операцій ПП «Сітен» за період з 01.10.2016 р. по 31.10.2016 р..
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивачем було реалізовану відповідну продукцію наступним контрагентам, які були залучені ТОВ «НИМФАГРЕТ» відповідно до умов агентської угоди від 18.09.2016 р. № 03102016:
- товариству з обмеженою відповідальністю «СПЕКТР» (і.к. 30067771) відвантажено вугілля марки АМ (13-25) на суму 195615,00 грн., що підтверджується: видатковою накладною №261001 від 26.10.2016 р.; актом прийняття-передачі №2 від 26.10.2016 р.; рахунком-фактурою №-00000048 від 05.09.2016 р.; транспортною накладною від 18.10.2016; свідоцтвом якості №253 вугілля марки АМ, клас 13-25;
- Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМСТРОЙМАШ» (і.к. 30358924) відвантажено щебінь фракції 40*70 мм на суму 753230,13 грн., що підтверджують наступні документи: Договір №2952016 від 19.09.2016 р.; Видаткова накладна №280901 від 28.09.2016 р.; Видаткова накладна №290901 від 29.09.2016 р.; Транспортна накладна від 29.09.2016 р. (вагон 67386607); Транспортна накладна від 29.09.2016 р. (вагон 60909785); Транспортна накладна від 29.09.2016 р. (вагон 67695486); Транспортна накладна від 28.09.2017 р. (вагон 66182874); Транспортна накладна від 28.09.2019 р. (вагон 67664771); Транспортна накладна від 28.09.2019 р. (вагон 67847921); Транспортна накладна від 28.09.2019 р. (вагон 65725152); Транспортна накладна від 28.09.2016 р. (вагон 66559626); Транспортна накладна від 28.09.2016 р. (вагон 65253536); Транспортна накладна від 28.09.2019 р. (вагон 60455078); Транспортна накладна від 28.09.2019 р. (вагон 65717415); Транспортна накладна від 28.09.2019 р. (вагон 64417306); Видаткова накладна №300901 від 30.09.2016 р.; Транспортна накладна від 30.09.2019 р. (вагон 65946188); Транспортна накладна від 30.09.2019 р. (вагон 65290009); Транспортна накладна від 30.09.2019 р. (вагон 67180711); Транспортна накладна від 30.09.2019 р. (вагон 65401663); Транспортна накладна від 30.09.2019 р. (вагон 60413275); Транспортна накладна від 30.09.2019 р. (вагон 60654944); Видаткова накладна №161001 від 16.10.2016 р.; Видаткова накладна № 151001 від 15.10.2016 р.; Транспортна накладна від 15.10.2016 р. (вагон 65884710); Транспортна накладна від 15.10.2016 р. (вагон 67174128); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 65885659); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 6601 1628); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 60434701); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 60647484); Транспортна накладна від 16.10.2018 р. (вагон 67846949); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 67652412); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 67906552); Транспортна накладна від 16.10.2016 р. (вагон 67608489); Транспортна накладна 16.10.2016 р. (вагон 65296139); Видаткова накладна № 171001 від 17.10.2016 р.; Видаткова накладна №181003 від 18.10.2016 р.; Транспортна накладна від 17.10.2016 р. (вагон 66723768); Транспортна накладна від 17.10.2016 р. (вагон 65383457); Транспортна накладна від 17.10.2016 р. (вагон 66729773); Транспортна накладна від 18.10.2016 р. (вагон 67868976); Транспортна накладна від 18.10.2016 р. (вагон 67845370); Видаткова накладна №191001 від 19.10.2016 р.; Видаткова накладна №201001 від 20.10.2016 р.; Транспортна накладна від 19.10.2016 р. (вагон 67859686); Транспортна накладна від 19.10.2016 р. (вагон 67703306); Транспортна накладна від 19.10.2016 р. (вагон 63327407); Транспортна накладна від 19.10.2016 р. (вагон 67863183); Транспортна накладна від 19.10.2016 р. (вагон 67852764); Транспортна накладна від 20.10.2016 р. (вагон 60741501); Транспортна накладна від 20.10.2016 р. (вагон 62163969); Транспортна накладна від 20.10.2016 р. (вагон 65944183); Транспортна накладна від 20.10.2016 р. (вагон 65752057); Транспортна накладна від 20.10.2019 р. (вагон 67388041); Транспортна накладна від 20.10.2019 р. (вагон 66749359); Транспортна накладна від 20.10.2019 р. (вагон 67875682); Транспортна накладна від 20.10.2016 р. (вагон 67676577); Видаткова накладна №231003 від 23.10.2016 р.; Видаткова накладна №271001 від 27.10.2016 р.; Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 67660514); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 67846865); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 66690413); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 67188078); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 65335523); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 66730466); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 66630617); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 67184317); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 67857789); Транспортна накладна від 23.10.2016 р. (вагон 67870766); Транспортна накладна від 27.10.2016 р. (вагон 60441656); Транспортна накладна від 27.10.2016 р. (вагон 65299349); Видаткова накладна №311001 від 31.10.2016 р.; Транспортна накладна від 03.11.2016 р. (вагон 66752056);
На підставі отриманих від ТОВ «НИМФАГРЕТ» податкових накладних від 10.10.2016 р. №108, від 12.10.2016 р. №109, від 31.10.2016 р. №207 ПП «Сітен» віднесло до складу податкового кредиту з ПДВ у жовтні 2016 року суму 113688 грн..
Суд зазначає, що посилання податкового органу на інформацію баз даних податкового органу щодо відсутності у контрагента позивача та його контрагентів: ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл» можливості надавати послуги не заслуговують на увагу, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.
Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 27 лютого 2018 року у справі №818/418/17 (касаційне провадження №К/9901/5097/17) ЄДРСР 72791313.
У свою чергу, податкова інформація щодо контрагента по ланцюгу постачання не спростовує реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентом, оскільки відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 у справі №813/1497/17 (адміністративне провадження №К/9901/3819/17, номер судового рішення в ЄДРСР № 72343803).
Верховний Суд визнає, що не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 02 квітня 2019 року у справі №826/6245/18 (адміністративне провадження №К/9901/3279/19) №ЄДРСР 80894091.
Щодо посилання контролюючого органу на кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в яких фігурують контрагент позивача ТОВ «НИМФАГРЕТ» та його контрагенти ТОВ «Сіті-Стар» та ТОВ «Бріг Оіл», зокрема на:
- ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.08.2017 р. по справі №202/4781/1;
- ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.12.2017 р. по справі №537/491/17;
- ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2019 р. по справі №755/2034/19, то суд зазначає, що системний аналіз норм Податкового кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України свідчить, що ухвали слідчого судді, якими надається дозвіл на проведення процесуальних дій щодо контрагента платника податків в межах кримінального провадження, є процесуальними актами, які виносяться суддею у порядку реалізації його повноважень щодо здійснення судового контролю. Такі ухвали обов`язково містять виклад обставин, якими слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність проведення відповідної процесуальної дії. При постановленні такої ухвали слідчий суддя не вирішує питання щодо винуватості чи не винуватості особи, відтак така ухвала не має жодного преюдиційного значення з огляду на приписи частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
Суд відзначає, що наявність кримінальних проваджень щодо контрагентів платника податків, в яких не винесено обвинувального вироку або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, які набрали законної сили, в силу приписів частини 6 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними.
Аналогічна правова позиція з цього питання також висловлена Верховним Судом в постанові від 15.05.2018 у справі №815/423/17 (№К/9901/4625/17).
Доказів того, що на момент укладення угод та вчинення господарських операцій контрагент позивача не був зареєстрований як юридична особа та як платник податку на додану вартість, відповідачем не надано.
У відповідності до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту, згідно пункту 198.1 статті 198 ПК України, виникає у разі здійснення операцій, в т.ч. з придбання або виготовлення товарів та послуг.
Як визначено у п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.2 статті 198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Нормами статті 201 ПК України визначено перелік документів, що є підставою для нарахування податкового кредиту.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних поставок, судом досліджено долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій.
Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.
З урахуванням вищевикладеного та досліджених під час розгляду справи первинних документів, судом встановлений рух активів від ТОВ «НИМФАГРЕТ» до ПП «Сітен», таким чином, віднесення позивачем до складу податкового кредиту у жовтні 2016 року суми у розмірі 113688 грн. на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «НИМФАГРЕТ», відповідає вимогам норм чинного податкового законодавства, а використання позивачем агентських послуг по пошуку та залученню нових клієнтів, наданих ТОВ «НИМФАГРЕТ» у власній господарській діяльності відповідає характеру та меті його господарської діяльності.
У відповідності до ч.1, ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, на користь ПП «Сітен» з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2131,00 грн., що сплачений згідно платіжного доручення від 02.09.2019 р. №974.
Згідно ч. 1 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до пункту 1 частини 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
До суду для підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 02.09.2019 р. №18/19, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Білі Комірці» та ПП «Сітен», рахунок на оплату від 02.09.2019 р. №54 на суму 4000 грн.; акт надання послуг від 02.09.2019 р. №54 на суму 4000 грн. та платіжне доручення від 03.09.2019 р. №977 на суму 4000 грн..
Суд зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Указане правило при вирішені питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.03.2018 року у справі №815/4300/17 та від 11.04.2018 року у справі №814/698/16 .
Оцінюючи заявлену суму витрат на надання професійної (правничої допомоги) у розмірі 4000 грн. суд виходить з такого.
Таким чином, враховуючи надані до суду докази, складність справи, надані адвокатом послуги, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, їх обсяг та ціну позову, а також виходячи з критерію співмірності, суд вважає, що до стягнення з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань підлягає сума судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду даної справи у розмірі 3000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 132, 134, 194, 242 - 246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Стягнути на користь приватного підприємства «Сітен» з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2131 (дві тисячі сто тридцять одна) грн. 66 коп. та судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 11 листопада 2019 року.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

11 листопада 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

Згідно з оригіналом.

Суддя В.М. Олійник