Справа № 540/2344/19
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 р.м. ХерсонСправа № 540/2344/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хом`якової В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - ГУНП в Херсонській області, відповідач-1), Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області (далі - атестаційна комісія № 1, відповідач-2), Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 Національної поліції України (далі - апеляційна атестаційна комісія, відповідач-3), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення атестаційної комісії № 1, оформлене протоколом ОП № б/н від 17 березня 2017 року в частині висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність;

- визнати протиправними та скасувати наказ ГУНП в Херсонській області від 21 червня 2017 року № 156 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службу невідповідність;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області з 21 червня 2017 року,

- стягнути з ГУНП в Херсонській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу,

- допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 29 липня 2010 року по 06 листопада 2015 року він проходив службу в органах внутрішніх справ. Наказом ГУНП в Херсонській області від 07 листопада 2015 року № 11 о/с "По особовому складу" ОСОБА_1 як прибулого з Міністерства внутрішніх справ, призначено з присвоєнням спеціального звання старшого лейтенанта поліції в порядку переатестування на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. У березні 2017 року позивач дізнався що відносно нього буде проводитись атестування, проте із наказом про атестування ОСОБА_1 не ознайомлено. 17.03.2017 Атестаційна комісія № 1 ГУНП прийняла рішення про невідповідність позивача займаній посаді, яке було оскаржено останнім до Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1, 08.06.2017 апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідачем-3 відхилена. Наказом відповідача-1 від 21.06.2017 №156 о/с позивача звільнено з посади на підставі рішення атестаційної комісії через службову невідповідність. Позивач стверджує, що у відповідача-1 не існувало підстав, передбачених частиною другою статті 57 Закону України "Про національну поліцію" для проведення атестування щодо позивача. ОСОБА_1 на займаній посаді відпрацював менше року, відтак проведення щодо нього атестування заборонено статтею 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників". Безпосередній керівник позивача, складаючи атестаційний лист, діяв упереджено щодо позивача, оскільки не надав належної оцінки особистим та діловим якостям ОСОБА_1 та не проаналізував професійну та спеціальну підготовку, а також конкретні показники службової діяльності позивача. Підставою для прийняття Атестаційною комісією № 1 ГУ НП в Херсонській області рішення про невідповідність позивача займаній посаді слугували висновки попереднього атестування та наявність діючого дисциплінарного стягнення, хоч рішення атестаційної комісії № 1 ГУНП в Херсонській області від 16.08.2016 скасоване у судовому порядку. Також позивач зазначив, що ОСОБА_1 не було ознайомлено із його функціональними обов`язками за посадою, яку останній займав до звільнення, а тому висновки відповідача-1 щодо неналежного виконання своїх обов`язків є безпідставними.

17.11.2017 від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив скасувати рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії №1, оформлене протоколом ОП № б/н від 08 червня 2017 року, яка була задоволена судом в судовому засіданні 17.11.19 протокольною ухвалою.

Відповідач-1 надав 21.08.2017 письмові заперечення проти позову, в яких вказав, що у зв`язку із реорганізацією штатів наказом від 05.12.2016 ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, звільнивши його з посади інспектора того ж відділу. 07.11.2015 ОСОБА_1 був призначений на посаду інспектора Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області. Наказом ГУНП в Херсонській області від 03.10.2016 були затверджені нові штатні посади, тому наказом від 05.12.2016 позивача призначено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, увільнивши його з посади інспектора того ж відділу. Відтак фактично відбулась лише зміна назви посади, але обов`язки та повноваження працівника поліції не змінилися. Підставою для призначення атестування відносно позивача став рапорт начальника Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області про неналежне виконання позивачем службових обов`язків та неналежну службову дисципліну. Наказом керівника Головного управління НП в Херсонській області № 194 від 09.02.2017 прийнято рішення про проведення атестування позивача для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Атестаційні комісії уповноважені вивчати матеріали, зібрані на поліцейського, проводити з ним співбесіду та за результатами атестування приймати одне з рішень, наведених у пункті 15 розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських. Свої рішення атестаційні комісії приймають більшістю голосів присутніх на засіданні членів з певною свободою розсуду. Так, проводячи 17.03.2017 атестування ОСОБА_1 атестаційна комісія дійшла висновку про критично низький рівень теоретичної підготовки, абсолютне незнання функціональних обов`язків, схильність до порушення антикорупційного законодавства та до брехні, відтак одностайно (за-7, проти-0) прийняла рішення про невідповідність позивача займаній посаді. У свою чергу, Апеляційна атестаційна комісія відхилила скаргу позивача, вважаючи рішення від 17.03.2017 року правомірним. Відповідач-1 посилається на те, що позивач неодноразово допускав порушення службової дисципліни, що стало підставою для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани у березні 2016 року та позбавлення премії у квітні-травні 2017 року. На думку відповідача-1, призначення атестування позивача та його проведення здійснено відповідачами у порядку та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, відтак наказ начальника ГУНП в Херсонській області про звільнення позивача прийнятий в межах повноважень та є законним. Просить повністю відмовити в задоволенні позову.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2017 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року, в позові відмовлено.

Постановою від 10.06.2019 Верховного Суду у касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2018 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Повторним автоматичним розподілом судової справи між суддями справу перерозподілено на суддю Хом`якову В.В.

Ухвалою суду від 11.11.2019 призначено судове засідання на 02.12.2019 за правилами спрощеного провадження.

29.11.19 від представника відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позову.

Ухвалою суду від 02.12.2019 відкладено розгляд справи на 08.01.2020.

19.12.19 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позов, а також заява позивача про розгляд справи без його участі. Звертає увагу суду на те, що на момент проведення атестації не мав діючих дисциплінарних стягнень.

08.01.2020 до суду представником ГУ Нацполіції в Херсонській області була подана заява про розгляд справи в письмовому провадженні. Інші учасники спору в судове засідання не прибули, тому справа розглядається в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.11.2015 року № 11 о/с відповідно до положень пунктів 9, 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" Карнасевича Бориса Анатолійовича призначено інспектором Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та присвоєно спеціальне звання "старший лейтенант поліції". До цього Карнасевич проходи службу в органах внутрішніх справ з серпня 2006 року.

Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.09.2016 № 162 о/с в позивача було звільнено зі служби в поліції за ст.77 ч.І п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) на підставі рішення атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.08.2016 .

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 17.11.2016 по адміністративній справі № 821/1329/16 було визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.08.2016 в частині висновку відносно ОСОБА_1 про невідповідність займаній посаді та звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.09.2016 р. №? 162 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність); поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 07.09.2016 .

Наказом ГУПН в Херсонській області від 23.11.2016 № 250 о/с ОСОБА_1 був поновлений на службі в поліції на посаді інспектора Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області з 07.09.2016.

05.12.2016 року начальник ГУНП в Херсонській області виніс наказ № 270 о/с про призначення у зв`язку з реорганізацією штатів ОСОБА_1 на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУ НП в Херсонській області, звільнивши його з посади інспектора того ж відділу.

25.01.2017 начальником Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області був поданий рапорт до керівника ГУНП в Херсонській області з інформацією про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків . 07.02.2017 начальник Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області вдруге подав рапорт до керівника ГУНП в Херсонській області з інформацією про неналежне виконання ОСОБА_1 своїх службових обов`язків.

Наказом керівника ГУ НП в Херсонській області від 09.02.2017 № 194 призначено проведення з 01.03.2017 атестування поліцейських Головного управління НП в Херсонській області, в тому числі для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність інспектора сектора реагування поліції № 1 Генічеського ВП ГУНП ОСОБА_1 .

Позивач стверджує, що у березні 2017 року дізнався про проведення відносно нього атестації, із наказом про атестування ОСОБА_1 не ознайомлено.

04.03.2017 позивач пройшов тестування. Згідно результатів тестування позивач набрав 35 балів за професійне тестування та 31 бал за загальними навичками. 17.03.2017 його було викликано на співбесіду.

17.03.2017 року Атестаційна комісія № 1 ГУНП прийняла рішення про невідповідність позивача займаній посаді, з результатом атестації ОСОБА_1 ознайомився 28.03.2017.

Рішення атестаційної комісії було оскаржено позивачем до Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1.

08.06.2017 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відповідачем-3 відхилена, з чим було ознайомлено ОСОБА_1 15.06.2017.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції України в Херсонській області від 21.06.2017 року № 156 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 5 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність).

Підставою для прийняття наказу від 21.06.2017 року № 156 о/с про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади було рішення атестаційної комісії № 1 ГУНП в Херсонській області від 17.03.2017 року, оформлене протоколом ОП б/н.

Вважаючи призначення та проведення атестування стосовно позивача безпідставним, а наказ про звільнення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи оцінку обґрунтованості вимог позивача, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Визначення публічної служби міститься у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України та означає діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Спеціальним законом, який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України є Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ (далі - Закон № 580-VІІІ). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону № 580-VІІІ Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Зі змісту ст. 17 Закону № 580-VІІІ випливає, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Як було зазначено вище, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 07.11.2015 року № 11 о/с ОСОБА_1 призначено інспектором Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області та присвоєно спеціальне звання "старший лейтенант поліції" (т.1 арк. справи 108).

За приписами частини першої статті 47, частини першої статті 58 вказаного Закону призначення на посади поліцейських здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов`язків. Наказ відповідача від 07 листопада 2015 року №11 о/с про призначення позивача з присвоєнням спеціального звання старшого лейтенанта поліції не дозволяє суду будь-яке подвійне тлумачення підстав для його прийняття, тому прийнявши наказ, відповідач-1 визнав те, що позивач відповідає вимогам до поліцейських. Таким чином, позивач з 07 листопада 2015 року проходив службу в органах Національної поліції безстроково.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 77 цього ж Закону № 580-VІІІ поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Визначення поняття "службова невідповідність" норми Закону не містять. Поряд з цим, виходячи із вимог та обмежень, що ставляться до поліцейського, та загального розуміння понять, можна дійти висновку, що під службовою відповідністю мається на увазі відповідність поліцейського встановленим вимогам, добросовісне виконання вимог законодавства та дисциплінованість. Тобто, службова невідповідність - це невідповідність займаній посаді в силу фізичного стану, хвороби, неналежної професійної підготовки, порушення порядку та правил несення служби тощо. Для висновку про службову невідповідність поліцейського повинні бути об`єктивно встановлені факти, що свідчать про неналежне виконання ним своїх службових обов`язків, систематичне порушення дисципліни, вчинення ганебних вчинків, злочинів, корупційних правопорушень, порушення присяги, критично низький рівень теоретичних знань чи професійних навичок, тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 57 Закону № 580-VІІІ атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар`єри. Частиною 2 статті 57 Закону №580-VІІІ встановлено, що атестування поліцейських проводиться: при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Таким чином, для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність повинне бути проведено атестування поліцейського , передумовою такого атестування є неналежне виконання службових обов`язків, порушення установленого чинним законодавством порядку і правил несення служби тощо.

Судом встановлено, що атестацію позивача проведено з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, визначення відповідності посадам, зокрема для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність, про що свідчить наказ ГУ НП в Херсонській області № 194 від 09.02.2017 (п. 1.2)

В свою чергу, службова невідповідність позивача була зумовлена існуванням підстав до звільнення, як-от: неналежне виконання службових обов`язків, що було зазначено в двох рапортах начальника Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області від 07.02.2017, 25.01.2017.

Поряд із Законом України "Про Національну поліцію" правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи професійного розвитку працівників визначаються також положеннями Закону України "Про професійний розвиток працівників". Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про професійний розвиток працівників" атестуванню не підлягають, зокрема, працівники, які відпрацювали на відповідній посаді менше одного року. Положення даного Закону є загальними (базовими) щодо регулювання відносин із атестування працівників, які, в свою чергу, не суперечать положенням Закону № 580-VIII, а тому поширюються на відносини з атестування поліцейських.

Наказом від 05.12.2016 позивача призначено на посаду інспектора сектора реагування патрульної поліції Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області, увільнивши його з посади інспектора того ж відділу. Доводи відповідача-1 про те, що фактично відбулась лише зміна назви посади, але обов`язки та повноваження працівника поліції не змінилися, не підтверджені належними доказами. Суду надано затверджені наказом Генічеського ВН № 1 від 03.01.2017 функціональні обов`язки інспектора сектору реагування патрульної поліції Генічеського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції Карнасевича Б.А., підпис останнього про ознайомлення відсутній (т. 1 арк. справи 144-145). Разом з тим, відповідач-1 не надав суду документального підтвердження ідентичності цих обов`язків з тими, що покладались на позивача до 05.12.2016, натомість, надані функціональні обов`язки дільничного інспектора міліції ОСОБА_1 на час служби позивача в органах внутрішніх справ 2014-2015 років (т. 1 арк. справи 146-148), які за змістом суттєво відрізняються від функціональних обов`язків інспектора сектору реагування патрульної поліції Генічеського ВП ГУНП.

Отже, відповідач-1, на якого покладено обов`язок доказування, не довів, що позивач підлягав атестації. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що атестація працівника одразу ж після призначення його на нову посаду в НП, безвідносно до вирішення питань кар`єри (призначення поліцейського на вищу посаду або переведення на нижчу посаду) або дисциплінарного провадження, не відповідає меті та завданню атестування і суперечить вимогам Закону України "Про Національну поліцію".

Надаючи оцінку доводам позивача щодо допущених порушень вимог Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року № 1465 (далі - Інструкції № 1465) під час проведення його атестування, суд також зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 10-13 Розділу ІV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Матеріали справи свідчать про те, що хоч позивач і стверджує про не ознайомлення його з наказом про проведення атестації, що не було спростовано відповідачем-1, також немає доказів особистого повідомлення позивача про дату, час та місце проведення тестування , участь в атестації він прийняв.

Саме атестування поліції складається з трьох ключових компонентів: 1) тест GST (general skills test - тест на логічні, вербальні здібності, здатність обробляти інформацію і робити висновки, аналізувати дані); 2) тест професійних навичок (диференційований в залежності від підрозділу, в якому працює поліцейський); 3) співбесіда за участю представників громадськості.

Інструкцією № 1465 (п. 15 розділ ІV) передбачено, що за результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази, та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов`язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього Розділу.

За результатами тестування позивач набрав 31 балів з 60 за тестування загальних навичок та 35 балів з 60 за тестування професійних знань. Тобто, позивач під час проходження тестування подолав встановлений мінімальний рівень.

Що стосується проведення співбесіди як одного з етапів атестації, то суд зазначає, що співбесіда є центральним етапом атестування, оскільки під час безпосереднього спілкування члени атестаційної комісії можуть оцінити такі важливі для працівника поліції компетенції, як мотивація, готовність прийняти зміни та чесність і ступінь довіри.

Суд зазначає, що висновок атестаційної комісії про відповідність чи не відповідність поліцейського займаній посаді приймається за результатами розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського. З протоколу від 17.03.2017 засідання атестаційної комісії № 1 ГУНП в Херсонській області вбачається, що членами комісії досліджено атестаційний лист, декларацію про доходи, послужний список, інформаційну довідку, висновок про результати перевірки відомостей, передбачених п.2 ч. 5 ст. 5 Закону України "Про очищення влади", інформацію з відкритих джерел. Членами атестаційної комісії позивачу були поставлені питання, які стосувались професійної діяльності поліцейського та мотивації особи щодо подальшого проходження служби в національній поліції та інше.

Судом досліджено документи, які подавалися відповідачем до атестаційної комісії щодо позивача. 01.03.2017 року начальником Генічеського ВП ГУНП в Херсонській області підполковником поліції Лещенком А.А складено атестаційний лист на ОСОБА_1 , в якому зазначено, що за період служби в поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе посередньо. Накази та інші нормативні документи, що регламентують діяльність поліції знає та не використовує правильно у своїй діяльності. Над підвищенням професійного рівня працює не регулярно, а тому має незадовільні результати службової підготовки. В роботі показує недостатню інтенсивність, доручення виконує несвоєчасно, потребує постійного контролю. За період служби в поліції має одне діюче дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, оголошеної наказом ГУНП від 24.03.2016 року № 23 за залишення меж гарнізону без дозволу керівництва, чим порушено ст. ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту ОВС. За висновком прямого керівника, що міститься у розділі ІІ Атестаційного листа ОСОБА_1 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. В інформаційній довідці від 10.03.2017 року зазначено, що ОСОБА_1 за період проходження служби в органах внутрішніх справ (до 06.11.2015 року) мав 13 дисциплінарних стягнень та 1 заохочення. Починаючи з 07.11.2015 року має 1 діюче дисциплінарне стягнення (сувора догана оголошена наказом ГУНП від 24.03.2016 року №23).

Усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. Висновок атестаційної комісії про не відповідність займаній посаді через службову невідповідність був прийнятий виходячи з "критично низького рівня теоретичної підготовки, не знання функціональних обов`язків, схильності до порушень антикорупційного законодавства, абсолютного незнання вимог служби в поліції, відсутності мотивації до плідної роботи, схильності до постійної брехні". Як зазначено у протоколі ОП б/н від 17.03.2017 року за результатами розгляду матеріалів, проведення співбесіди та обговорення результатів відповідач-2 прийняв рішення: "4 - займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність". За таке рішення проголосували 7 членів комісії, проти - 0.

Суд вважає рішення атестаційної комісії необґрунтованим, оскільки відповідачі не надали суду доказів на підтвердження обставин, які у протоколі атестаційної комісії вважаються встановленими. Зокрема, не надано відомостей, отриманих під час співбесіди з поліцейським, та відомостей із відкритих джерел, на які атестаційна комісія посилається як на докази низького рівня мотивації поліцейського щодо подальшої роботи, низького професійного рівня/потенціалу поліцейського, незнання ним антикорупційного законодавства. Рішення атестаційної комісії не містить висновків щодо обставин, передбачених п. 16 розділу ІV Інструкції, та факту відповідності поліцейського вимогам, що пред`являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді. Відповідно до цієї норми атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов`язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на полігр афі (у разі проходження

Факт не ознайомлення позивача зі своїми функціональними обов`язками інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції ГУНП в Херсонській області, не є беззаперечним доказом їх невиконання, оскільки належне виконання функціональних обов`язків покладено на поліцейського в силу Закону № 580-VII. В свою чергу, суд приймає до уваги, що атестаційна комісія не аналізувала повноти виконання позивачем функціональних обов`язків (посадових інструкцій), оскільки з функціональними обов`язками позивача не ознайомлювалась, не досліджувала показників службової діяльності, не враховувала відсутність непогашених дисциплінарних стягнень на час атестації. Ч. 1 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІ, передбачає, що строк дії дисциплінарних стягнень з моменту оголошення їх порушникові становить: щодо суворої догани - протягом чотирьох місяців. Остання дисциплінарна відповідальність у вигляді суворої догани була застосована до позивача 24.03.2016.

Рішення атестаційної комісії не містить висновків щодо фактів невідповідності позивача вимогам, що пред`являються до нього як до особи, яка перебуває на відповідній посаді. Відповідач-1 не навів доказів на підтвердження наявності такої обставини, як низький рівень мотивації позивача для подальшої служби в поліції. сумніви щодо "чесності" позивача членам ї атестаційної комісії є їх відображенням суб`єктивного сприйняття інформації від ОСОБА_1 та носять загальний характер, жодним чином не підтверджені конкретними фактами та документальними доказами, які б доводили такі висновки, а також свідчили б про обставини, які виключають можливість проходження ним служби в органах національної поліції.

Так само протокол засідання атестаційної комісії та висновок (рішення) не містять жодних мотивів чи обґрунтувань, які покладено в основу твердження комісії про службову невідповідність позивача.

Оскільки негативне рішення атестаційної комісії тягне за собою правові наслідки у вигляді звільнення особи зі служби через службову невідповідність, таке рішення, незалежно від форми його документального закріплення, повинно бути вмотивованим, деталізованим і повним, відображати усі суттєві обставини, що мали вплив на його прийняття.

Ні закон, ні інструкція не наділяють членів атестаційних комісій правом вирішувати питання можливості перебування особи на службі в поліції виключно на підставі власного, суб`єктивного її сприйняття, оскільки такий підхід до оцінювання може призвести до прийняття необ`єктивних, необгрунтованих і, як наслідок, неправомірних рішень. Будь-який орган державної влади зобов`язаний Конституцією діяти виключно у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Проте в матеріалах справи відсутні відомості щодо того, яким саме критеріям не відповідав позивач та які обставини в їх сукупності призвели до прийняття оскаржуваного рішення про службову невідповідність.

Зі змісту Інструкції слідує, що кінцевою метою проведення атестування поліцейського є не звільнення його з посади, а визначення його місця в системі органів поліції, зважаючи на його професійний рівень, тощо. Водночас, відповідач-2 приймаючи оскаржуване рішення, не запропонував позивачу, який більше 10 років працював в органах внутрішніх справ та поліції, іншу роботу, порушивши тим самим право позивача на працю, встановлене ст. 43 Конституції України.

Доводи відповідача-1 щодо неприпустимості втручання суду у дискреційні повноваження атестаційної комісії як колегіального органу суд вважає необґрунтованими, оскільки у справі, що розглядається, позивач не просить суд прийняти рішення про визнання його таким, що відповідає займаній посаді. Натомість позов містить вимогу про перевірку правомірності прийнятого відповідачем як суб`єктом владних повноважень рішення. Повноваження суду на вчинення таких дій передбачені ст.ст.2, 5, 19, 245 КАС України. Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч.2 ст.2 КАС. Одним із таких критеріїв є критерій обгрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень.

Ч.2 статті 2 КАС України передбачає, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто суди в наведеній категорії справ мають право і зобов`язані перевіряти обґрунтованість оскаржуваного рішення (висновку) атестаційної комісії, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Наведене узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із "повною юрисдикцією", тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів, встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті. За загальним правилом, суди повинні утримуватися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору, що має місце в даному випадку.

Із наведеного випливає, що атестаційна комісія повинна мотивувати своє рішення (висновок), і суд має право контролювати обгрунтованість такого рішення.

Аналіз положень пункту 28 розділу IV Інструкції свідчить, що рішення (висновок) атестаційної комісії про те, що поліцейський не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, є безумовною підставою для звільнення такого поліцейського, оскільки керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов`язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновком про те, що поліцейський не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Із наведеного вбачається, що рішення (висновок) атестаційної комісії впливає на права атестованого, тому є самостійним предметом оскарження до суду, так само як і наказ керівника органу поліції про звільнення поліцейського, який є формою виконання відповідного рішення (висновку) атестаційної комісії.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що при проведенні атестування позивача не дотримано вимог Закону № 580-VІІІ та Інструкції № 1465, у зв`язку з чим висновки атестаційної комісії, викладені в протоколі, не можуть бути підставами для звільнення позивача зі служби в поліції через службову невідповідність за пунктом 5 частини 1 статті 77 Закону №580-VІІІ. Також суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу відповідача-1 про звільнення позивача , який був прийнятий за результатами та на підставі висновку проведеного стосовно позивача атестування. Посилання відповдіача-1 на факти зменшення преміювання позивача за квітень 2017 року та травень 2017 року на 20 % як доказ неналежне виконання службових обов`язків (т. 1 арк. справи 111-113), суд не приймає до уваги, оскільки в наказі про звільнення відсутнє посилання на ці факти, накази про позбавлення частково премії були прийняті після проведення атестування, тому на висновок атестаційної комісії не впливали.

Вимоги про поновлення позивача на посаді , які є похідними , також підлягають до задоволення.

Що стосується оскарження позивачем рішення Центральної апеляційної атестаційної комісії № 1 , оформлене протоколом ОП б/н від 08.06.2017, то суд приймає до уваги, що скарга позивача була залишена без задоволення, і новий висновок апеляційною атестаційною комісією не приймався. Тому рішення апеляційної атестаційної комісії не є висновком, обов`язковість якого передбачена пунктом 14 розділу VI Інструкції. Також воно не містить приписів та вказівок, виконання яких вимагає вчинення певних дій керівником, тобто нових правових наслідків для позивача не створює. Рішенням атестаційної комісії, яке зобов`язує керівника звільнити позивача зі служби, є саме висновок атестаційної комісії № 1 ГУ НП в Херсонській області. Відповідно оскарження позивачем та скасування судом рішення апеляційної атестаційної комісії про відхилення скарги не призведе до захисту позивача від незаконного звільнення. Існування зазначеного рішення апеляційної атестаційної комісії не створює перешкод для скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 із служби за пунктом 5 (через службову невідповідність) частини першої статті 77 Закону. Отже, із наведеного випливає, що рішення апеляційної атестаційної комісії про відхилення скарги не є тим рішенням, яке порушує права та інтереси позивача; наказ про звільнення зі служби в поліції може бути скасований незалежно від того, чи залишається чинним згадане рішення апеляційної атестаційної комісії. Суд відмовляє в задоволені позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення апеляційної атестаційної комісії.

Вирішуючи питання про порядок нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, а це період з 22.06.2017 по 10.01.2020 (день прийняття рішення судом), суд виходить з наступного.

Так, відповідно ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначено Законом № 580-УІІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", Порядком умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затвердженим наказом МВС України від 06.04.2016 №260.

Відповідно до п. 4 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення. Пунктом 9 розділу І Порядку № 260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Отже, зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Дія постанови Кабінету міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності (п. 2 Постанови), а затверджений нею порядок застосовується в усіх випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (ст. 1 Порядку).

Суд керується положеннями п.5 розділу IV Порядку №100, відповідно якого нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз.1 п.8 розділу IV вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. З огляду на викладене, та враховуючи приписи Порядку № 260 від 06.04.2016, при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час прогулу суд виходить з календарних днів за цей період.

Так, відповідно до довідки про доходи позивача від 12.04.2016 №158, яка міститься в матеріалах справи (т.1 арк.справи 114), середньоденний заробіток позивача становить 253 грн. 93 коп. (без відрахування обов`язкових платежів до бюджету) з урахуванням грошового забезпечення за квітень 2017 року 7205 грн. 67 коп. та за травень 2017 року 8283 грн. 95 коп.

Період вимушеного прогулу становить з 22.06.2017 по 10.01.2020 - 933 календарних дня. Отже, втрачений заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 253 грн. 93 коп. х 933 дн.= 236916 грн. 69 коп.

Оскільки справляння і сплата податків та інших обов`язкових платежів до бюджету з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення, яким зобов`язує відповідача-1 нарахувати та виплатити втрачений заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно з ст.ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з`ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби. Відтак, постанова суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Оскільки суд зобов`язав відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету, а не стягнув конкретну суму втраченого заробітку, тому підстав для негайного виконання судового рішення в цій частині немає.

Підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Атестаційної комісії № 1 Головного управління Національної поліції в Херсонській області, оформлене протоколом ОП № б/н від 17 березня 2017 року, в частині висновку про невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 21 червня 2017 року № 156 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" через службову невідповідність.

Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 22 червня 2017 року. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора сектора реагування патрульної поліції № 1 Генічеського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 22 червня 2017 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 22.06.2017 по 10.01.2020 в сумі 236916 (двісті тридцять шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 69 коп. з відрахуванням податків та обов`язкових зборів до бюджету.

В решті позовних вимог відмовити..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Хом`якова В.В.

кат. 106030000