Справа № 463/7455/19
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №463/7455/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Волошин Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міської ради (79005, м.Львів, вул.Зелена, 9), інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича (79005, м.Львів, вул.Зелена, 9) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 7744 від 27.02.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління безпеки міста ЛМР, інспектора з паркування Павлика З.О., в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №ЛВ 7744 від 27.02.2019 року у справі про адміністративне правопорушення; зупинити виконання постанови Личаківського ВДВС м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 12.07.2019 року; стягнути моральну шкоду з Управління безпеки міста Львівської міської ради.

В обгрунтування вказаного позову покликається на те, що на початку серпня 2019 року дізнався про те, що Личаківським ВДВС м.Львів відкрито виконавче провадження про стягнення штрафу в розмірі 900 грн. за виконавчим документом Управління безпеки міста. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, позивач дізнався, що 27.02.2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом З.О. розглянуто справу про адміністративне правопорушення, зафіксовану в режимі фотозйомки, відповідно до якої водій транспортного засобу марки Suzuki, модель Grand Vitara, номерний знак НОМЕР_1 , 27.02.2019 року порушив п.8.4 ПДР України, табл. 7.17 (інвалід), а саме: припаркував у м.Львові по вул.Січових Стрільців, 3 об 11 год. 43 хв. транспортний засіб на місцях призначених для безоплатного паркування ТЗ особами, які не мають відповідних пільг, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.152-1 КУпАП. За результатами розгляду, в цей же день, інспектор виніс постанову, якою визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.152-1 КУпАП та наклав штраф в розмірі 450 грн. З вищевказаною постановою позивач не згідний, оскільки така постановлена необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для винесення постанови. Так, позивач є інвалідом другої групи та відповідно до законодавства, має право на паркування транспортних засобів на місцях, призначених для безоплатного паркування. Відтак, просить позов задоволити.

02.12.2019 року на адресу Галицького районного суду м.Львова надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що позивач повинен був розмістити знак «Водій з інвалідністю» на автомобілі, якщо б він виявив бажання користуватися відповідними пільгами. В іншому випадку, в нього немає права на паркування за вказаними пільгами. Вважає оскаржувану постанову законною, обґрунтованою та справедливою, оскільки інспектор діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений законом.

Позивач в судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву вказав про розгляд справи без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

27.02.2019 року інспектором з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Павликом З.О. винесено постанову серії ЛВ №7744, якою ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, номерний знак НОМЕР_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.152-1 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 450 грн.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 27.02.2019 року у м.Львові на вул.С.Стрільців, 3 об 11 год. 43 хв., водій транспортного засобу Suzuki Grand Vitara, номерний знак НОМЕР_1 порушив вимоги п.п.8.4 (е) табл.7.17 (інвалід) ПДР України, а саме: паркування транспортного засобу на місцях призначених для безоплатного паркування транспортних засобів для осіб з інвалідністю, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.152-1 КУпАП.

Адміністративна відповідальність за ч.2 ст.152-1 КУпАП настає у разі паркування транспортних засобів на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, особами, які не мають відповідних пільг (крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті), або на місцях, не призначених для паркування відповідних транспортних засобів.

Згідно частини 6 вказаної статті відповідальність настає за паркування транспортного засобу на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю водієм, який не має документів про наявність у нього чи в одного з пасажирів інвалідності (крім явно виражених ознак інвалідності).

Відповідно до ч.6 ст.30 ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю. Водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, у тому числі на транспортних засобах, що належать підприємствам, установам, організаціям, які здійснюють діяльність у сфері соціального захисту населення, та громадським організаціям осіб з інвалідністю, мають право на встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" та під час перевезення осіб з інвалідністю користуються всіма перевагами, що надаються водіям з інвалідністю. Водії, які керують транспортними засобами, на яких встановлений розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю", повинні мати при собі документи, що підтверджують інвалідність водія або одного з пасажирів. Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Тобто, законом передбачено, що наявність пільг визначається пред`явленням документів, а не наявністю відповідних наліпок на транспортному засобі чи інших розпізнавальних знаків водія з інвалідністю.

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві, відзив на адміністративний позов та обставини, зазначені в постанові у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до пенсійного посвідчення № серії НОМЕР_2 , виданого 28.02.2017 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 2 групи загального захворювання. Посвідчення видано Пенсійним фондом України довічно.

Таким чином, ОСОБА_1 , як особа з інвалідністю має право на безкоштовну зупинку, стоянку або паркування свого транспортного засобу у спеціально відведених для цього місцях.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, суд вважає, що зміст викладених інспектором Управління безпеки міста ЛМР у постанові даних свідчить про неповноту при дослідженні обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В той же час, надані відповідачем фотокопії факт правопорушення не підтверджують, оскільки сам позивач не оспорює того, що на його автомобілі відсутній розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ №7744 від 27.02.2019 року за ч.2 ст.152-1, КУпАП, є неправомірними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки така винесена без з`ясування усіх обставин справи, тобто з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, відтак підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до положень частини першої статті 1167 ЦК України, статті 1174 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадовою або службовою особою органу державної влади, відшкодовується державою.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.95 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Однак, позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування і підтвердження розміру моральної шкоди, наявність причинного зв`язку між діями відповідача та наслідками для позивача, а тому, в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 5000 грн. необхідно відмовити.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки даним переліком, яким закріплено у ст.286 КАС України, не передбачено можливості зупинення виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 121, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову інспектора з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Павлика Захара Орестовича по справі про адміністративне правопорушення ЛВ 7744 від 27.02.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.152-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мисько Х.М.