Справа № 522/555/20
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/555/20
Провадження № 2-а/522/27/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - Домусчі Л.В.,

За участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про примусове видворення,

ВСТАНОВИВ:

До суду 13.01.2020 року надійшов позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про примусове видворення.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 22.10.2019 співробітники ГУ ДМС України в Одеській області, було виявлено особу, яка назвалась громадянином Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в України - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в України. Перевіркою встановлено, що громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України в 2009 році, легально, через КПП «Аеропорт Донецьк», за допомогою паспорта громадянина Гвінеї для виїзду за кордон, який втратив з невідомих обставин, у приватних справах.

На даний час громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України знаходиться не законно, постійного місця проживання та законного джерела існування не має.

22.10.2019 за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 000737 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 22.10.2019 ПН МОД № 000734 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

22.10.2019 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Гвінеї ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 28.10.2019 року.

У визначений термін громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України не виїхав. У відповідача відсутній паспортний документ обов`язкова наявність якого визначена ст. 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» відповідно до якої іноземці в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом або іншими міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи. У ГУ ДМС України в Одеській області є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець ухиляється від виконання рішення про примусове повернення, та існує ризик його втечі.

30.04.2013 року відповідач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до рішення ДМС України від 07.09.2015 № 604-15 відповідачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідач оскаржив його у судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 по справі № 815/6129/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.

Не погодившись з зазначеним рішенням ДМС України було подано апеляційну скаргу.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року - скасовано, прийняте нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення від 07.09.2015 року №604-14 та зобов`язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 або особою, яка потребує додаткового захисту - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Проте, 08.01.2019 ухвалою Верховного суду було відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі № 815/6129/15.

Зазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що Відповідач ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, не має документів для перетинання державного кордону України на законних підставах, не має грошових коштів та родичів на території України. Враховуючи викладене, Відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі постанови адміністративного суду.

Ухвалою суду від 13.01.2020 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду на 13.01.2020 року на 14.20 год.

Представник позивача Стельмах О.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зазначив, що рішенням суду апеляційної інстанції відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , а тому на теперішній час він перебуває на території України без дозвільних документів.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що перекладач йому не потрібен, оскільки добре розуміє російську мову та представник позивач перекладав обґрунтування позову на російську мову та йому все зрозуміло. Не заперечував проти вимога та згоден добровільно повернутись до країни походження, придбав вже квиток на 20.01.2020 року (рейс Одеса-Стамбул-Конокри, де мешкають його батьки та брати та сестри). Окрім того, він отримав у консульстві Гвінеї сертифікат на повернення. Пояснив, що в України знаходиться з 2009 року, спочатку приїхав до м. Донецьк, потім - до м. Одеси. Він звернувся за статусом біженця та йому було надано відповідну довідку та житло в пункті перебування біженців, де проживав до 2016 року. Він звертався до суду з позовом, за яким оскаржував рішення міграційної служби щодо відмови у наданні статусу біженця та 14.12.2015 року позов було задоволено. Проте, 18.02.2016 року суд апеляційної інстанції скасувала рішення 1ї інстанції та відмовила в позові, Верховний суд у 2019 році відмовив у відкритті касаційного провадження. Зазначив, що штраф він сплатив.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позов.

Судом встановлено, що 22.10.2019 співробітниками ГУ ДМС України в Одеській області, було виявлено особу, яка назвалась громадянином Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В результаті проведеної перевірки було встановлено, що громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні - ухилився від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні.

Перевіркою встановлено, що громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибув на територію України в 2009 році, легально, через КПП «Аеропорт Донецьк», за допомогою паспорта громадянина Гвінеї для виїзду за кордон, який втратив з невідомих обставин, у приватних справах.

22.10.2019 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні стосовно громадянина Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 000737 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 22.10.2019 ПН МОД № 000734 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

22.10.2019 ГУ ДМС України в Одеській області було прийняте рішення про примусове повернення в країну походження громадянина Гвінеї ОСОБА_1 та зобов`язано його покинути територію України у термін до 28.10.2019.

30.04.2013 відповідач звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Відповідно до рішення ДМС України від 07.09.2015 № 604-15 відповідачу відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Не погодившись з зазначеним рішенням відповідач оскаржив його у судовому порядку.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.12.2015 по справі № 815/6129/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено повністю.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.02.2016 апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - задоволено, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року - скасовано, прийняте нову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасувати рішення від 07.09.2015 року №604-14 та зобов`язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 або особою, яка потребує додаткового захисту - відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав касаційну скаргу.

Проте, 08.01.2019 ухвалою Верховного суду було відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі № 815/6129/15.

Доказів щодо його легального знаходження на території України відповідач не надав.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 р. № 3773-VI (далі - Закон), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

За змістом ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону №3773, нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 2 ст.25 цього Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа, можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

За приписами частини першої статті 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст. 26 Закону №3773-VI).

Статтею 30 Закону №3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Отже, із змісту наведеної норми видно, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове видворення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення. Тобто обов`язковим є попереднє прийняття вказаними органами рішення про примусове повернення.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 07.02.2018 року № 743/432/16-а (К/9901/3819/18 К/9901/3821/18).

Статтею 31 Закону № 3773-VI наведений вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Судом під час розгляду даної справи не було встановлено наявності обставин, передбачених ст.ст. 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що відповідач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки громадянин Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не виконав у встановлений строк без поважних причин рішення міграційної служби про примусове повернення; відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" відсутні, зважаючи на те, що відповідач порушив правовий режим знаходження його на території України, суд дійшов висновку про наявність підстав для примусового видворення відповідача за межі території України. При цьому суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав та вже 20.01.2020 року має намір виїхати із країни.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9,72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Гвінеї ОСОБА_1 про примусове видворення - задовольнити.

Примусово видворити за межі території України громадянина Гвінеї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду звернути до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. Оскарження рішення не зупиняє його негайного виконання.

Суддя Л.В. Домусчі