Справа № 120/3079/19-а
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 грудня 2019 р. Справа № 120/3079/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дмитришеної Руслани Миколаївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.

представника позивача: адвоката Давискиби В.В.

представника відповідача: Буликової Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Хмільницької міської ради (22000, м. Хмільник, вул. Столярчука, 10)

про: визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Хмільницької міської ради (22000, м. Хмільник, вул. Столярчука, 10) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 07.08.2007 він уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу нерухомого майна по АДРЕСА_2 . Оскільки придбане нерухоме майно розташоване на земельній ділянці, що є власністю територіальної громади м. Хмільник , 07.03.2008 між позивачем та Хмільницькою міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1804 га "для обслуговування власного нерухомого майна". В подальшому між позивачем та Хмільницькою міською радою було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка до цього часу орендувалась.

20.08.2019 позивач звернувся до Хмільницької міської ради з заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з призначенням: "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на: " для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд". Вказана заява подана через сайт Хмільницької міської ради. Втім, станом на 24.09.2019 подана заява не розглянута.

Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною, в зв`язку із чим звернувся до суду із адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 30.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

На виконання вимог ухвали суду від 30.09.2019 та відповідно до положень ст. 162 КАС України, стороною відповідача подано до суду відзив щодо заявлених позовних вимог, з якого слідує, що відповідач заперечує щодо задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення територіальна громада міста Хмільника, в особі Хмільницької міської ради Вінницької області продала, а ОСОБА_1 прийняв у власність земельну ділянку площею 0, 1804 га, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , кадастровий номер якої: :00:003:0439.

Відповідно до рішення Хмільницької міської ради від 27.01.2017 року № 713 "Про продаж ОСОБА_1 земельної ділянки, що розташована у АДРЕСА_2" умовою продажу земельної ділянки було: категорія землі за основним цільовим призначенням, землі житлової та громадської забудови для оптової торгівлі та складського господарства. Продаж без зміни цільового призначення земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, земельна ділянка в АДРЕСА_2 не є присадибною земельною ділянкою, оскільки на ній не знаходиться житловий будинок і вона не надавалася позивачу для будівництва та обслуговування житлового будинку відповідно до ст. 40 Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

Згідно із ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Відповідно до ДБН Б. 1.1-15:2012 "Склад та зміст генерального плану населеного пункту", генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеному для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови та іншого використання території населеного пункту. Генеральний план визначає основні принципи і напрямки планувальної організації та функціонального призначення території, формування системи громадського обслуговування населення, організації вулично-дорожньої та транспортної мережі, інженерного обладнання, інженерної підготовки і благоустрою, цивільного захисту території та населення від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони навколишнього природного середовища, охорони та збереження культурної спадщини та традиційного характеру середовища історичних населених пунктів, а також послідовність реалізації рішень, у тому числі етапність освоєння території.

Чинним Генеральним планом міста, земельна ділянка по АДРЕСА_2 віднесена до громадської забудови.

Крім того, м. Хмільник є населеним пунктом, занесеним до Списку історичних населених місць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року №878. Відповідно до науково-проектної документації "Історико-архітектурний опорний план з визначенням-історичного ареалу та зон охорони пам`яток м. Хмільник", затвердженим наказом Міністерства культури та туризму від 26.02.2010 року №90/0/16-10, історичний ареал Хмільника охоплює територію в межах острівної частини міста, на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 3 ст. 32 Закону України "Про охорону культурної спадщини", на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Так, земельна ділянка по АДРЕСА_2, знаходиться в межах історичного ареалу міста Хмільника, а опрацювання проектної документації на реконструкцію чи будівництво повинно передувати розроблення історико-містобудівного обґрунтування, яке має бути затверджене у відповідності до вимог чинного законодавства - Закону України "Про охорону культурної спадщини".

ОСОБА_1 звертався до Хмільницької міської ради із заявами щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2. Кожна заява була розглянута структурними підрозділами міської ради, відповідний проект рішення було винесено на розгляд сесій міської ради. Рішенням від 22.12.2017 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 " на 46 сесії міської ради 7 скликання вирішено відхилити.

Рішення від 21.02.2018 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 " на 47 сесії міської ради 7 скликання вирішено відхилити.

Рішення від 12.12.2018 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 " на 57 сесії міської ради 7 скликання вирішено відхилити.

Щодо заяви ОСОБА_1 від 20.08.2019, відповідач зазначає, що позивач був повідомлений листом від 10.10.2019 № П-991/02 про розміщення на офіційному веб-сайті міста з метою винесення на розгляд чергової сесії міської ради відповідного проекту рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 ".

Органи місцевого самоврядування відповідно до Земельного кодексу України вирішують питання про розпорядження землями, територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, та при вирішенні таких питань ці ради виступають як суб`єкти владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться: щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

З огляду на викладене, відповідач не погоджується із позовними вимогами та просить відмовити у їх задоволенні повністю.

Ухвалою суду від 12.11.2019, проголошеною без виходу до нарадчої кімнати, зобов`язано представника відповідача надати суду копії документів: регламенту міської ради 7 скликання, затвердженого 4 сесією міської ради 7 скликання від 18.12.2015 №44; рішення Хмільницької міської ради 46 сесії 7 скликання від 22.12.2017 №1305; рішення Хмільницької міської ради 57 сесії 7 скликання від 12.12.2018 №1837; рішення Хмільницької міської ради 47 сесії 7 скликання від 21.02.2018 №1395, та документи постійних комісій, на яких розглядалось спірне питання.

Ухвалою суду від 23.12.2019 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи після закінчення підготовчого засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в ході засідання заперечувала щодо позовних вимог та просила відмовити у їх задоволенні повністю.

Перед судовими дебатами представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справу з метою примирення сторін. Як підставу для примирення представником відповідача долучено службову записку від 26.12.2019.

26.12.2019 суд усною ухвалою без виходу до нарадчої кімнати відмовив у задоволені клопотання про відкладення. Питання щодо примирення стороною позивача заперечувалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши повідомлені позивачем обставини та обґрунтування, вказані відповідачем у відзиві на позов мотиви, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

07.08.2007 між ОСОБА_2 (продавець) та позивачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність (продала), а позивач набув у власність (купив) будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у продавця в оренді на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого Хмільницькою міською радою 21.09.2006 за №36-0 в Хмільницькому районному відділі Вінницької регіональної філії "Центр ДЗК" 04.05.2007 за №23.

07.03.2008 між Хмільницькою міською радою в особі міського голови Мельничука В.І. (орендодавцем) та позивачем (орендарем) укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення 26 сесії Хмільницької міської ради 5 скликання від 13.09.2007 передає, а орендар набуває право на оренду земельної ділянки площею 1804,0 кв.м. по АДРЕСА_2, для обслуговування власного нерухомого майна, за рахунок земель житлової та громадської забудови (п. б. ст. 19 Земельного кодексу України).

Згідно матеріалів позовної заяви, позивачем на даній земельній ділянці було заплановано будівництво готельного комплексу, в зв`язку з чим отримано дозвіл міськради на отримання містобудівних умов та обмежень. Разом з тим, будівництво готельного комплексу позивачем по АДРЕСА_2 втратило своє економічне обґрунтування та доцільність, через те, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , зведено інший розважальний комплекс.

Рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області за №713 від 27.01.2017 вирішено здійснити продаж ОСОБА_1 земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1804,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер якої: :00:003:0439 за ціною 370735,00 грн без ПДВ.

27.03.2017 між Територіальною громадою міста Хмільника в особі Хмільницької міської ради Вінницької області (продавець) та позивачем (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення. Згідно із п. 1.1. вказаного Договору, продавець на підставі рішення 30 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання від 27.01.2017 за №713, зі змінами внесеними рішенням 32 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання від 09.03.2017 за №758, зобов`язується передати за плату, а покупець сплачує і приймає у власність земельну ділянку площею 0,1804 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер якої: :00:003:0439.

В подальшому, позивач звернувся до інженера-землевпорядника із заявою щодо виготовлення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки приватної власності ОСОБА_1 , цільове призначення якої змінюється з: "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на: "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд."

01.08.2017 Управлінням містобудування та архітектури Виконавчого комітету Хмільницької міської ради за результатом розгляду "Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності цільове призначення якої змінюється з: "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на: "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" ОСОБА_1 по АДРЕСА_2 на території Хмільницької міської ради Вінницької області, надано висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності цільове призначення якої змінюється з: "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на: "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)" ОСОБА_1 був виготовлений та пронумерований 06.11.2017.

24.11.2017 позивач звернувся до міського голови Редчика С.Б. із заявою, в якій просив затвердити проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 1804 кв.м., що розташована у АДРЕСА_2 за кадастровим номером :00:003:0439 та перебуває у його власності з призначення: "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на: "для будівництва з обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд".

Рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області за №1305 від 22.12.2017, відхилено проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 ", відповідно до поіменного голосування із 35 присутніх депутатів міської ради проголосувало 22 депутати, з яких: "за" - 3 депутати, "проти" - 2 депутати, "утрималось" - 7 депутатів, "не голосувало" - 10 депутатів.

28.12.2017 позивач повторно звернувся до міського голови Редчика С.Б. із заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. Додатково просив запросити його на засідання сесії міської ради на якій буде розглядатись дане питання.

Рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області за №1395 від 21.02.2018, відхилено проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 ", відповідно до поіменного голосування із 21 присутнього депутата міської ради проголосувало: "за" - 4 депутати, "проти" - 3 депутати, "утрималось" - 11 депутатів, "не голосувало" - 3 депутати.

31.10.2018 позивач втретє звернувся із заявою про затвердження проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Рішенням Хмільницької міської ради Вінницької області за №1837 від 12.12.2018, відхилено проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 ", відповідно до поіменного голосування із 22 присутніх депутатів міської ради проголосувало: "за" - 3 депутати, "проти" - 2 депутати, "утрималось" - 9 депутатів, "не голосувало" - 8 депутатів.

20.08.2019 позивач знову звернувся із заявою, в якій просив винести на розгляд чергової сесії Хмільницької міської ради питання щодо затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення з будівництва та обслуговування будівель торгівлі на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Листом за №П-992/02 від 10.10.2019 Виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області повідомив позивача про те, що проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2" розміщений на офіційному веб-сайті міста та буде винесений на розгляд чергової сесії міської ради, про що буде повідомлено додатково.

25.11.2019 року рішенням №2356 67 сесії міської ради 7 скликання проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватнї земельної ділянки по АДРЕСА_2" відхилено.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду його заяви, в зв`язку із чим звернувся до суду із адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР правомочні розглядати і вирішувати питання у різних галузях, зокрема, у сфері бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, у сфері управління комунальною власністю, у галузі житлово-комунального господарства, у сфері регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо. Реалізуючи ці повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Отже, у вказаних відносинах органи місцевого самоврядування є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції.

Відповідно до матеріалів справи, позивач з 2017 року неодноразово звертався до відповідача із заявами, в яких просив затвердити проект із землеустрою щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки площею 1804 кв.м., що розташована у АДРЕСА_2 за кадастровим номером :00:003:0439 та перебуває у його власності з призначення: "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" на: "для будівництва з обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд". Хмільницькою міською радою Вінницької області відхиляється проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 ", з огляду на те, що дані рішення не отримали необхідної більшості голосів на підтримку.

20.08.2019 позивач вкотре звернувся із заявою, в якій просив винести на розгляд чергової сесії Хмільницької міської ради питання, щодо затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки по зміні цільового призначення з будівництва та обслуговування будівель торгівлі на будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 .

Листом за №П-992/02 від 10.10.2019 Виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області повідомив позивача про те, що проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2" розміщений на офіційному веб-сайті міста та буде винесений на розгляд чергової сесії міської ради, про що буде повідомлено додатково.

25.11.2019 року рішенням №2356 67 сесії міської ради 7 скликання проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватнї земельної ділянки по АДРЕСА_2 " відхилено.

Відповідно до абзацу другого частини 1 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Згідно з частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Стаття 186-1 Земельного кодексу України визначає повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частина 1 статті 186-1).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (частина 2 статті 186-1).

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (частина 4 статті 186-1).

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина 1 статті 186-1).

Суд встановив, що після розроблення та погодження всіма службами відповідно до чинного законодавства проекту відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 його було неодноразово передано на розгляд сесії Хмільницької міської ради на затвердження.

Згідно з частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

При цьому, суд зазначає, що частиною 3 статті 20 Земельного кодексу України прямо встановлено, що орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частини 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Таким чином, суд зазначає, що орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Оскільки, на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом відповідач не розглянув на сесії міської ради проект відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки за кадастровим номером :00:003:0439, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до заяви позивача від 20.08.2019 та за наслідками його розгляду не прийняв рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення, то така бездіяльність відповідача є протиправною.

Щодо тверджень відповідача, про розгляд заяв позивача, правомірного відхилення проекту рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 " відповідно до Регламенту Хмільницької міської ради, що затверджений 4 сесією міської ради 7 скликання 18.12.2015 та належної відповіді на заяву від 20.08.2019, суд зазначає наступне.

Так, відповідач з 2017 року виносить рішення щодо відхилення проекту рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 " посилаючись на те, що згідно із ст. 109 Регламенту Хмільницької міської ради, рішення, що не отримали необхідної більшості голосів на підтримку, вважаються відхиленими. Таке відхилення проекту рішення заноситься до протоколу пленарного засідання як рішення ради.

Відповідно до поіменних голосувань з 2017 року присутні на сесіях депутати не голосують та/або утримуються від голосування на вказаний проект, вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Що стосується заяви позивача від 20.08.2019, у відповідь на яку направлено лист за №П-992/02 від 10.10.2019, яким повідомлено позивача про те, що проект рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватної земельної ділянки по АДРЕСА_2 " розміщений на офіційному веб-сайті міста та буде винесений на розгляд чергової сесії міської ради, про що буде повідомлено додатково.

При цьому суд бере до уваги, що під час розгляду справи, відповідачем не надано належних доказів щодо прийняття по спірному питанню рішення на сесії міської ради, що підтверджується рішенням від 25.11.2019 року за №2356 67 сесії міської ради 7 скликання про відхилення проекту рішення "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення приватнї земельної ділянки по АДРЕСА_2 ".

Таким чином, відповідачем порушено ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України, якою визначено, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Крім того, в ході судового розгляду судом установлено, а відповідачем не заперечувалось, відповідність чинному законодавству проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення приватнї земельної ділянки по АДРЕСА_2

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" якою встановлено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин та ч. 5 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць. А також порушено ч. 3 ст. 20 Земельного кодексу України, в силу якої орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

Визначаючись щодо вимоги позивача про зобов`язання Хмільницької міської ради Вінницької області прийняти рішення щодо затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності по зміні цільового призначення земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 2, 4, 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Аналіз наведених норм доводить, що законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.11.2019 по справі №2340/3933/18.

Стосовно тверджень відповідача щодо наявності у нього дискреційних повноважень, суд виходить за наступного.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 по справі №819/570/18.

В даній справі, повноваження щодо прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення, відмова у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду, регламентовано ч. 3 ст. 20 Земельного Кодексу України.

Підставами, за яких орган відмовляє у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації (ч. 6 ст. 186-1 Земельного Кодексу України).

Разом з тим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Щодо встановлення судового контролю, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до змісту статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, і має застосовуватися у виключних випадках.

Разом з тим, слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не зазначає про причини такої (необхідності) чи обставини, які б беззаперечно свідчили, що рішення суду ухвалене у зазначеній справі не буде виконано відповідачем.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

В силу ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно зі статтею 90 цього Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів представників сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності дій, суд доходить висновку щодо задоволення адміністративного позову.

Суд не вважає слушним посилання відповідача, що земельна ділянка по АДРЕСА_2, знаходиться в межах історичного ареалу міста Хмільника, а опрацювання проектної документації на реконструкцію чи будівництво повинно передувати розроблення історико-містобудівного обґрунтування, яке має бути затверджене у відповідності до вимог чинного законодавства - Закону України "Про охорону культурної спадщини", з огляду на те, що на даному етапі позивач звернувся до органу місцевого самоврядування з питань затвердження проекту землеустрою, а не щодо проектної документації на реконструкцію чи будівництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1536,80 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1- 3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 5, 7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1, 5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Ордером серії ВН 121109 від 21.10.2019 підтверджуються повноваження адвоката - Давискиби В.В., у відповідності до вимог Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

При цьому, 20.09.2019 між адвокатом Давискибою В.В., та ОСОБА_1 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 19-а/19. Відповідно до договору, адвокат бере на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу, юридичні консультації, вивчення чинного законодавства, судової практики, інші види правничої допомоги та представляти інтереси у суді, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання правової допомоги.

Згідно із квитанцією до прибуткового ордера №19-а/19 від 17.10.2019 від ОСОБА_1 на підставі договору про надання професійної правничої допомоги по адміністративній справі від 20.09.2019 прийнято 5000 грн.

Одночасно із позовною заявою надано акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 23.09.2019 по договору про надання професійної правничої допомоги №19-а/19, відповідно до якого адвокатом надано наступні послуги: консультація - 1 год., правовий аналіз судових рішень - 3 год., правовий аналіз договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1804 га від 27.03.2017, витягу від 26.02.2019 б/н з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, заяви ОСОБА_1 від 24.11.2017 до Хмільницького міського голови Редчика С.Б., рішення Хмільницької міської ради 46 сесії 7 скликання від 22.12.2017, заяви ОСОБА_1 від 28.12.2017, проекту рішення міської ради від 21.02.2018, рішення міської ради від 21.02.2018, проекту рішення міської ради від 12.12.2018, рішення міської ради від 12.12.2018 - 3 год., підготовка адміністративного позову та додатків до нього відповідно до кількості учасників справи - 4 год.

Тобто, всього адвокатом витрачено на надання правової допомоги по договору від 20.09.2019 - 11 год. 00 хв. (без врахування представництва інтересів в суді та часу судових засідань) з розрахунку 454,55 грн за 1 год. роботи. Оплату за виконану роботу в розмірі 5000 грн проведено відповідно до прибуткового ордера.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявлена в позові, аргументи про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не наводились, суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що підтверджується належними доказами.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Хмільницької міської ради Вінницької області щодо не прийняття рішення по заяві ОСОБА_1 від 20.08.2019 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності по зміні цільового призначення земельної ділянки, площею 1804 кв. м., за кадастровим номером :00:003:0439 з призначення "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" (03.07) на цільове призначення "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" (02.01) по АДРЕСА_2.

Зобов`язати Хмільницьку міську раду Вінницької області прийняти рішення щодо затвердження ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності по зміні цільового призначення земельної ділянки, площею 1804 кв. м., за кадастровим номером :00:003:0439 з призначення "для будівництва та обслуговування будівель торгівлі" (03.07) на цільове призначення "для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд" (02.01) по АДРЕСА_2.

В частині заяви про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Хмільницької міської ради Вінницької області (код ЄДРПОУ - 04051247) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1536,80грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок) та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ); Хмільницька міська рада (22000, м. Хмільник, вул. Столярчука, 10, код ЄДРПОУ - 04051247).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна