Справа № 160/7865/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2019 року Справа № 160/7865/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -
Відповідач проти позову заперечує. Зазначає, що контроль правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, здійснювався посадовими особами митниці відповідно до вимог статті 54 МК України шляхом перевірки числових значень митної вартості товарів та наявності в документах усіх відомостей, що їх підтверджують, а також статтей 336, 337, 363 МК України в частині контролю із застосуванням системи управління ризиками. Під час митного контролю за митною декларацією від 23.05.2019 року № UA 500060/2019/014954 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення перевірки правильності визначення митної вартості із зверенням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість, а у випадках передбачених частиною 6 статті 54 МК України прийняття рішення про коригування митної вартості. Співробітником Одеської митниці ДФС було здійснено перевірку достовірності документів, які підтверджують митну вартість, та наявності розбіжностей у документах, наданих декларантом, за результатами чого встановлено, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні данні щодо всіх складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.09.2019 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження
Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до вимог статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.03.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» та Union Source Co., LTD (Китай) був укладений контракт № 2888-US/CN на постачання продукції, відповідно до умов якого продавець зобов`язаний поставити (продати) товар, а покупець прийняти та оплати його вартість на умовах та за цінами вказаними у додатках та специфікаціях.
У митній декларації від № UA 500060/2019/014954 від 23.05.2019 року зазначено митну вартість (за основним методом) за ціною контракту використовуючи відомості контракту -1,2457 дол. США/кг нетто.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації відповідачем було встановлено, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДФС раніше, подані до митного оформлення документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, зокрема, у наданих документах (контракті, інвойсі , пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової.
У зв`язку із виявленими розбіжностями Одеська митниця ДФС надала електронне повідомлення з вимогою про надання у 10 - денний термін додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У рішенні про коригування митної вартості № UА500060/2019/000063/2 від 23.05.2019 митну вартість визначено за другорядним - резервним методом на рівні - 2,72 дол. США/кг нетто, на підставі цінової інформації, що міститься в ціновій базі ЄАІС про митне оформлення ідентичних товарів - ВМД № UA 500010/2019/009098 від 14.04.2019 року, у зв`язку із наступним.
Пунктом 4.3 зовнішньоекономічного контракту від 16.03.2015 року № 2888-US/CN передбачено, що продавець відправляє покупцю оригінали документів на вантаж згідно пункту 3.1.2 після отримання оплати за вантаж, але згідно специфікації № 201 від 01.04.2019 року, що є невід`ємною частиною контракту, оплата за вантаж здійснюється протягом 5 банківських діб після митного оформлення.
Позивача було повідомлено про те, що він має право звернутись до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X МК України. Також, повідомлено про те, що він має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості митному органу вищого рівня відповідно до глави 4 МК України або до суду.
Позивач скористався наданим правом і товар був випущений у вільний обіг за МД від 24.05.2019 року № UA 500060/2019/015062.
За результатами розгляду наданих документів, Одеська митниця ДФС листом від 25.07.2019 року № 6744/10/15-70-61-06-10 повідомила позивача про відсутність підстав для визнання митної вартості заявленої позивачем та відсутність підстав для скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UА500060/2019/000063/2 від 23.05.2019 року.
Вважаючи рішення Одеської митниці ДФС щодо прийняття рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 1статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Пунктом 1 частини 3 статті 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації.
Відповідно до частини 1, 2 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Як встановлено судом під час судового розгляду, поставка товару задекларованого у ВМД № UA 500060/2019/014954 від 23.05.2019 року, здійснювалась на підставі контракту на поставку продукції від 16.03.2015 року № 2888-US/CN, укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» та Union Source Co., LTD.
Відповідно до п. 2.2. вказаного контракту ціна на товар розуміється згідно з умовами FOB - Нингбо, Китай (у відповідності до «Інкотермс - 2000»), і включає в себе вартість завантаження товару у постачальника, вартість всіх митних формальностей.
Специфікацією № 201 від 01.04.2019 року до контракту від 16.03.2015 року № 2888-US/CN передбачено, що товар має бути поставлений на умовах поставки FОВ- Циньдао.
Відповідно до Інкотермс-2010 поставка товару на умовах FОВ «Вільно на борту» означає, що продавець вважається виконавшим свої зобов`язання стосовно поставки з моменту переходу товару крізь поручні судна в порту відвантаження. Тобто з цього моменту покупець повинен нести всі витрати й ризики загибелі чи ушкодження товару. За умовами FOB на покупця лягає обов`язок з очищення товару від стягнень для його експорту. Умови FОВ не передбачають обов`язку продавця (вантажовідправника) здійснювати страхування товару.
Специфікацією № 201 від 01.04.2019 року до контракту16.03.2015 року № 2888-US/CN погоджено продаж товару на умовах поставки FOB.
Відповідно до пунктів А.3 та Б.3 «Договори перевезення та страхування» терміну поставки FOB, як у продавця так і у покупця відсутні зобов`язання щодо укладення договорів страхування.
Відтак при поставці товару на умовах FOB сторони самостійно вирішують, чи бажають вони страхувати товар та в якій мірі.
ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» є резидентом України, у зв`язку із чим позивачем правомірно було визначено суми страхових витрат у договорі у гривнях, що відповідає вимогам статті 19 Закону України «Про страхування».
Таким чином ТОВ «АТБ-Маркет» до митного оформлення надано документи на підтвердження здійснення страхування.
Як зазначено самим митним органом у відзиві на позов, пунктом 4.3 зовнішньоекономічного контракту від 16.03.2015 року № 2888-US/CN передбачено, що продавець відправляє покупцю оригінали документів на вантаж згідно пункту 3.1.2 після отримання оплати за вантаж,
Згідно специфікації № 201 від 01.04.2019 року, що є невід`ємною частиною контракту, оплата за вантаж здійснюється протягом 5 банківських діб після митного оформлення.
Отже, вказані умови контракту та специфікації, унеможливлюють оплату за договором без отримання від продавця оригіналів документів на вантаж. Крім цього, умовами договору не заборонено продавцю надавати документи на вантаж покупцю раніше визначеної у контракті події, до того ж враховуючи умови оплати визначені у специфікації № 201 від 01.04.2019 року.
Крім цього суд зазначає, що митний орган не наділений повноваженнями контролювати форму і зміст зовнішньоекономічного контракту, а вказана відповідачем розбіжність сама по собі не може бути підставою для коригування митної вартості товарів, за відсутності розбіжностей у числових значеннях складових заявленої митної вартості.
Не заперечуючи повноважень митного органу здійснювати контроль за правильністю визначення митної вартості товарів, суд звертає увагу на те, що згідно частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
При розгляді справи митницею не обґрунтовано свій сумнів у правильності визначення митної вартості декларантом у декларації від 23.05.2019 року № UA 500060/2019/014954.
Наявні матеріали справи свідчать, що у відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.
Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно частини 2 статті 55 Митного кодексу України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UА500060/2019/000063/2 від 23.05.2019 року відповідач посилається на декларацію № UA 500090/2019/005814 від 26.04.2019 року, разом з цим у рішенні відсутні порівняння якісних та кількісних характеристик задекларованих позивачем товарів та характеристик товарів, ціна на які взята за основу при коригуванні митної вартості.
Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку, що позивач надав всі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, тобто не обгрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню, відмінного від основного методу.
В силу вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України , предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення адміністративного позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат у розмірі 4010,97 грн.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці ДФС № UА500060/2019/000063/2 від 23.05.2019 року.
Стягнути з Одеської митниці ДФС за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" судовий збір у сумі 4010 грн. 97 коп.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 09 грудня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська