Справа № 280/4108/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-12-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 грудня 2019 року о/об 13 год. 12 хв.Справа № 280/4108/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "СМК ДАС" (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 2б, к. 52, Ідентифікаційний код 34640906)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

за участі представників:

від позивача - Самар Т.Ю.

(діє на підставі довіреності б/н від 23.08.2019 року)

від позивача - Білюшов В.М.

(діє на підставі довіреності б/н від 23.08.2019 року)

від відповідача - Дяченко Ю.Т.

(діє на підставі довіреності № 185/08-01-10-04 від 31.01.2019 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СМК ДАС» (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30 травня 2019 року № та № .

Ухвалою судді від 28 серпня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а перше судове засідання призначено на 19 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 19 вересня 2019 року провадження у справі зупинено до 23 жовтня 2019 року.

23 жовтня 2019 року провадження у справі поновлено про що судом постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року провадження у справі зупинено до 20 листопада 2019 року.

20 листопада 2019 року провадження у справі поновлено про що судом постановлено відповідну ухвалу.

В судовому засіданні 20 листопада 2019 року протокольною ухвалою в судовому засіданні оголошено перерву до 11 грудня 2019 року.

Відповідно до статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 11 грудня 2019 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позовна заява обґрунтована тим, що фактично висновки у акті перевірки №254/08-01-14-6/34640906 ґрунтуються на припущенні, що ТОВ «СМК ДАС» нібито не були придбані роботи, витрати та податковий кредит по яким були задекларовані. Позивач вважає безпідставним звинувачення ТОВ «СМК ДАС» фактично у здійсненні фіктивних операцій. Інформація про постачальників ТОВ «СМК ДАС» - ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») та ТОВ «БГ «Вавілон», яка міститься у відкритих джерелах - у Державному єдиному реєстрі юридичних осіб та на сайті ДФС України, свідчить про те, що: ці підприємства не знаходяться у процесі припинення; вони знаходяться на обліку у контролюючих органах; на час здійснення з ними господарських операцій вони були зареєстровані платниками ПДВ; у них немає податкового боргу; ці підприємства мають відповідні зареєстровані види господарської діяльності, у тому числі - Код КВЕД 41.20 «Будівництво житлових і нежитлових будівель». Вказує, що ця інформація свідчить про законну діяльність цих підприємств та відповідно і про правомірність операцій ТОВ «СМК ДАС» з ними. На момент здійснення операцій придбання послуг ТОВ «СМК ДАС» у постачальників ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») та ТОВ «БГ «Вавілон» останні мали повний юридичний статус та стосовно них не було жодних відомостей про наявність будь-яких недоліків у їхньому юридичному становищі. Таким чином, держава Україна, на сьогоднішній день юридично визнає ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») та ТОВ «БГ «Вавілон» повноцінними юридичними особами та учасниками господарських відносин. Доказів про наявність фактів, які встановлені судами та які свідчать про обізнаність платника податків - ТОВ «СМК ДАС» щодо неправомірної поведінки постачальників та злагодженості дій між ними немає. ТОВ «СМК ДАС» вважає, що за таких обставин немає підстав не враховувати як дійсні усі первинні документи, що отримані нами по операціям придбання послуг у цих постачальників. На підтвердження фактів отримання позивачем товарів (робіт, послуг) позивач надає первинні документи по їх отриманню від постачальників та продажу покупцям. Ці документи відповідачем не ставляться під сумнів та не зазначаються будь-які недоліки у їх оформленні. Тобто, вони повністю відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

В судовому засіданні представники позивача просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області, в судовому засіданні, проти адміністративного позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (вх.№38756 від 17 вересня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що перевіркою встановлено, що ТОВ «СМК ДАС» за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року були враховані витрати при визначенні фінансового результату до оподаткування (прибуток), визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних П(С)БУ або міжнародних стандартів фінансової звітності за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року по контрагентам: ТОВ «ІНТЕХ К» (ТОВ «ДІНККАРТ», ), ТОВ «БГ «Вавілон» (). Вказує, що згідно наданих підприємством до перевірки документів бухгалтерського обліку, договорів, первинних документів, а також інших наданих до перевірки документів (перелік відображено у додатку 3 до акту перевірки) ТОВ «СМК ДАС» за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року на витратні рахунки бухгалтерського обліку оприбутковані роботи/послуги за рахунок використання документів, складених контрагентами: ТОВ «ІНТЕХ К» (ТОВ «ДІНККАРТ», ) (далі - ТОВ «ІНТЕХ К») на загальну суму 500 000,00 грн., у тому числі ПДВ 83 333,33 грн., ТОВ «БГ «Вавілон» () на загальну суму 102 358,00 грн., у тому числі ПДВ 17 059,67 грн. Відповідно до наданих до перевірки актів виконаних робіт ТОВ «ІНТЕХ К» неможливо встановити реальність здійснення робіт, а саме не визначено обсяг, види та детальний опис виконаних робіт, матеріальні витрати, скільки часу було витрачено для здійснення даного виду робіт, у зв`язку з чим відсутня можливість визначити кількість працівників, задіяних у виконанні робіт. Акти виконаних робіт не містять дати виконання, здачі робіт або дати підписання. Також до перевірки не надані передбачені договорами підряду проектна та виконавча документація, акти прийому-передачі документації, кошторис робіт, у зв`язку з чим неможливо встановити частку матеріальних витрат, у тому числі які саме використані будівельні матеріали та за який рахунок Генпідрядника або підрядника. Крім того, договорами підряду передбачено, що «Генпідрядник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, об`ємів і вартістю будівництва об`єкта, відповідність виконаних робіт робочому проекту». При цьому робочий проект до перевірки не надано та витрати на відрядження працівників ТОВ «СМК ДАС», у тому числі директора Дорошева О.С. , до м. Харкова, тобто на об`єкт, на якому здійснювались вищевказані роботи, не встановлено (до перевірки підтвердження звітів про відрядження не надані). До перевірки не надані будь-які документи, що підтверджують придбання та використання будівельних матеріалів, їх перевезення, передачу у будівництво. При цьому згідно аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних та інших інформаційних систем ДФС України не встановлено придбання підрядником ТОВ «ІНТЕХ К» робіт, аналогічних тим, що реалізовані ТОВ «СМК ДАС», власні трудові ресурси для виконання робіт також відсутні. Зазначає, що згідно з аналізом наданих до перевірки первинних документів та інформаційних систем встановлено, що фізично не є можливим реальне здійснення вказаних операцій ТОВ «ІНТЕХ К» на адресу ТОВ «СМК ДАС», враховуючи, що ТОВ «ІНТЕХ К» не має достатньої кількості працівників для виконання обсягу будівельних робіт, що зазначені в Актах №1 та №2 виконаних будівельних робіт за серпень 2016 року, одночасно з цим, Акт №1, 2 виконаних будівельних робіт за серпень 2016 року, складені ТОВ «ІНТЕХ К», не містять інформації про субпідрядників.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

На підставі направлення від 18 квітня 2019 року №811, виданого Головним управлінням ДФС у Запорізькій області та на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області № 1434 від 18 квітня 2019 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «СМК ДАС», , з питань встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Інтех К» (, теперішня назва ТОВ «Дінккарт») за 2016 рік, ТОВ «БК «Вавілон» () за 2017 рік та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Інтех К» (, теперішня назва ТОВ «Дінккарт») за період серпень 2016 року, ТОВ «БК «Вавілон» () за період грудень 2017 року, відповідно до затвердженого переліку питань документальної перевірки.

Перевірки проводилась з 18 квітня 2019 року по 24 квітня 2019 року.

За результатами проведеної перевірки податковим органом складено акт №254/08-01-14-6/34640906 від 06 травня 2019 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «СМК ДАС» () з питань встановлення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на прибуток при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Інтех К» () за 2016 рік, з контрагентом ТОВ «БК «Вавілон» () за 2017 рік та податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Інтех К» () за період серпень 2016 року, з контрагентом ТОВ «БК «Вавілон» () за період грудень 2017 року».

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «СМК ДАС»:

- підпункту 134.1.1, пункту 134.1, статті 134, пункту 135.1 статті 135, з врахуванням пункту 44.1, пункту 44.2, пункту 44.6 статті 44 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, шо перевірявся, на загальну суму 90 353 грн., у т.ч. по періодах: за 2016 рік-75 000 грн.; за 2017 рік - 15 353 грн.

- пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.7, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що діяли у відповідних звітних періодах), в результаті чого: занижено податок на додану вартість у періоді, що перевірявся, на загальну суму 100 393 грн., у т. ч. по періодах: за серпень 2016 року - 83 333 грн.; за грудень 2017 року - 17 060 грн.

Позивач не погоджувався з висновками, викладеними в акті 254/08-01-14-6/34640906 від 06 травня 2019 року, вважаючи, що вони зроблені без урахування вимог діючого законодавства та обставин справи, подав заперечення до акту, але заперечення не були враховані, через що скаргу залишено без змін.

Так, на підставі акту перевірки №254/08-01-14-6/34640906 від 06 травня 2019 року податковим органом 30 травня 2019 року стосовно позивача винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на прибуток приватних підприємств» у розмірі 112 941 грн. 25 коп., у тому числі за податковим зобов`язанням - 90 353,00 грн., за штрафними санкціями - 22 588,25 гри.

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» у розмірі 125 491 грн. 25 коп., у тому числі за податковим зобов`язанням - 100 393,00 грн., за штрафними санкціями - 25 098,25 грн.

Позивач, не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями, подав до ДФС України скаргу, в якій вказував, що ці рішення не відповідають обставинам справи та нормам діючого законодавства.

Позивачем отримано рішення ДФС України від 12 серпня 2019 року № 38682/6/99-99-11-04-02- 25 про результати розгляду скарги, яким скарга позивача не була задоволена, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено cудом, фактичною підставою для визначення Товариству з обмеженою відповідальністю "СМК ДАС" вказаної суми грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість став висновок контролюючого органу про неправомірність формування позивачем даних податкової звітності за господарськими взаємовідносинами з ТОВ «Інтех К» та ТОВ «БК «Вавілон» з огляду на фіктивність укладених правочинів та безтоварний характер проведених господарських операцій, тобто таких, які спрямовані на надання податкової вигоди третім особам з метою ухилення від сплати податків до бюджетів, що свідчить про укладення угод без мети настання реальних правових наслідків та наявний вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року. На думку органу доходів і зборів, єдиною метою проведення документування фактично не здійснених господарських операцій є отримання підприємством позивача незаконної податкової вигоди.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є:

прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформленими з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Розглядаючи справу по суті, судом взято до уваги правову позицію Верховного суду відповідно до якої зазначено, що з`ясовуючи обставини реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи податкового органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів, та незважаючи на наявність у платника податку доказів сплати продавцеві вартості товарів/послуг, якщо рух коштів не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю учасників цих операцій. При цьому, відсутність ділової мети також є підставою для відмови у наданні податкової вигоди (Постанова Верховного суду від19 лютого 2019 року по справі №826/11252/16 (адміністративне провадження №К/9901/53287/18).

Так розглядаючи справу та досліджуючи докази правової позиції сторін, судом досліджено вирок Святошинського районного суду м. Києва від 22 серпня 2017 року по справі №759/11929/17 провадження №1кп/759/780/17.

Вищевказаний вирок набрав законної сили 22 вересня 2017 року.

Вироком суду встановлено: «… ОСОБА_2 у травні 2016 року, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи у м. Києві, біля станції метро «Житомирська», не маючи наміру здійснення статутної господарської діяльності, діючи з корисливих спонукань, погодилася на пропозицію невстановленої особи на ім`я ОСОБА_3 , за грошову винагороду створити суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») (), стати його засновником та директором, усвідомлюючи при цьому, що створення вказаного товариства здійснюється з метою прикриття незаконної діяльності, передбачаючи, при цьому, можливість спричинення державі матеріальної шкоди в результаті такої незаконної діяльності .Відразу ж, точний день та час досудовим розслідуванням не встановлено, і заходячись біля станції метро «Житомирська» ОСОБА_2 погодившись на пропозицію невстановленої особи на ім`я ОСОБА_3 , надала останньому свої, анкетні дані, копії документів, що посвідчують особу та підписала документи, що стосуються створення суб`єкта підприємницької діяльності в органах державної влади. 26 травня 2016 року на підставі підписаних ОСОБА_2 документів невстановленими особами зареєстровано факт створення ОСОБА_2 ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») () у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. Таким чином ОСОБА_2 вчинила всі необхідні дії щодо створення суб`єкта господарської діяльності та, відповідно, стала засновником директором ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») (). За свої злочинні дії, що виразились у пособництві фіктивному підприємництву, тобто пособництві у створенні суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») () з метою прикриття незаконної діяльності, ОСОБА_2 отримала грошову винагороду у розмірі 500 гривень. …» «… Водночас, ОСОБА_2 діючи як службова особа та засновник ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») () у відповідності до ст.67 Конституції України, розділу третього Закону України від 16.07.1999 №996-XIV „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". ст.ст.16, 47, 168 Податкового кодексу України №2755-Vl від 02.12.2010 (і змінами та доповненнями) та статуту ТОВ «Інтех К» ( ТОВ «Дінккарт») (), будучи уповноваженою виконувати організаційно розпорядчі та адміністративно-господарські функції по керівництву вказаним, підприємством, розпорядженню його майном та коштами, відповідальною за організацію та ведення бухгалтерського і податкового обліку, за повноту нарахування і своєчасність сплати до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів), не маючи наміру на здійснення реальної господарської діяльності, з метою надання вигоди третім особам та прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, виступила власником та директором ТОВ «Інтех К» ( ТОВ «Дінккарт») () згідно з протоколом № 1 загальних зборів Учасників ТОВ «Інтех К» (ТОВ «Дінккарт») () від 11 травня 2016 року. …». «… 27 липня 2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури №8 Тахтаровим О.С., якому на підставі ст.ст.36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000046 та обвинуваченою ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_2 за ст.ст.27 ч.5, 205 ч.1 КК України. Обвинувачена у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. …».

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 є директором ТОВ «Інтех К» ( ТОВ «Дінккарт») (), яка не мала на меті здійснювати господарські операції, про що було укладено мирову угоду та визнана вина.

У такому разі для об`єктивності розгляду справи суд повинен дослідити первинні документи, по господарським операціям позивача з його контрагентами, оскільки мирова угода не є безумовною ознакою фіктивності укладених правочинів та безтоварний характер проведених господарських операцій.

Так відповідно до договору №1807 від 08 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СМК ДАС" як генеральним підрядником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтех К», відповідно до якого генпідрядник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати особистими та залученими силами і засобами по завданню генерального підрядника строки, оговорені дійсним договором виконати роботи по реконструкції нежилих приміщень ТОВ «ЛАРАН-07».

На виконання договору підписано акт виконаних робіт №1 про виконані роботи за серпень 2016 року до договору підряду №1807 від 08 липня 2016 року.

Також судом досліджено договір підряду №2907 від 29 липня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СМК ДАС" як генпідрядником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтех К», відповідно до якого генпідрядник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати особистими та залученими силами і засобами по завданню генерального підрядника строки, оговорені дійсним договором виконати роботи по реконструкції нежилих приміщень ТОВ «ЛАРАН-07».

На виконання договору підписано акт виконаних робіт №2 про виконані роботи за серпень 2016 року до договору підряду №2907 від 29 липня 2016 року.

Також позивачем надано платіжні доручення про сплату коштів.

Також судом досліджено договір підряду №2211 від 22 листопада 2017 року, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю "СМК ДАС" як генпідрядником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна група «Вавілон», як підрядником, встановлено, що генпідрядник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати власними та залученими силами і засобами по завданню генерального підрядника строки, оговорені дійсним договором будівельно-монтажні роботи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Запорізька, 1б.

На виконання договору підписано акт виконаних робіт №1 про виконані роботи за грудень 2017 року до договору підряду №2211 від 22 листопада 2017 року.

Судом досліджено податкові накладні виписані на виконання робіт, а також платіжне доручення.

До суду надано договір підряду №20/11/17 від 20 листопада 2017 року укладений між ПП «Хортиця-газбуд», як замовником та ТОВ «СМК ДАС» як підрядником. Також досліджено кошторис, довідку про вартість виконаних робіт, акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року.

Разом з тим, судом також досліджено договір підряду №05/16 від 28 квітня 2016 року, відповідно до якого ТОВ ЛАРАН-07», як замовник та ТОВ «СМК ДАС», як підрядник уклали дійсний договір та визначили, що замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання виконати власними та залученими силами засобами по завданню замовника в строк обговорений договором. До договору надано довідку про ціну робіт, акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2016 року, кінцеву відомість ресурсів.

За приписами пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Аналіз наведеної норми та статті 1, частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають фактично відбутись, вони повинні підтверджуватись належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, а також такі операції мають спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Суд вважає, що для того щоб первинні документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов`язання на підставі таких операцій

Як зазначено позивачем, на виконання умов угод між позивачем та ТОВ «Інтех К», ТОВ «БК «Вавілон» до суду надано акти приймання передачі виконаних робіт на виконання договорів підряду.

При розгляді справи, позивачем не доведено економічну необхідність у залученні підрядників ТОВ «Інтех К», ТОВ «БК «Вавілон» на виконання умов договорів підряду №20/11/17 від 20 листопада 2017 року, №05/16 від 28 квітня 2016 року.

Таким чином, суду необхідно дослідити роботи які ТОВ «Інтех К», ТОВ «БК «Вавілон» виконували як підрядники для ПП «Хортиця-газбуд», ТОВ ЛАРАН-07».

Відповідно до актів здачі-прийняття виконаних робіт неможливо встановити які роботи були виконанні підрядниками.

Суд звертає увагу, що в наданих позивачем актах здачі-прийняття робіт наявна вартість виконаних робіт визначена без зазначення кількості робочих годин (визначених згідно із «Стандартними нормами часу» для даного типу будівельних робіт), зокрема необхідних для реконструкції виробничо-складських приміщень ТОВ «ЛАРАН-07», а також не зазначено який саме комплекс робіт виконували підрядники.

Такий підхід, визначення лише загальних формулювань роботи та сплата коштів ставить у економічну невизначеність замовника, що в свою чергу викликає сумнів у ціні надання послуг по підряду.

Суд зазначає, що перевірка проводилась по господарським взаємовідносинам між позивачем, ТОВ «Інтех К» та ТОВ «БК «Вавілон», тому і первинні документи досліджені в розрізі цих контрагентів.

Суд прийшов до висновку про те, що з наданих первинних документів неможливо встановити обсяги наданих робіт.

Отже враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що подані ТОВ «СМК ДАС» первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій за договорами субпідряду.

Щодо посилань позивача про те, що ним подано до ДФС України скаргу на податкові повідомлення - рішення, та розглянуто таку скаргу поза межами встановленими Податковим кодексом України, суд не приймає до уваги, оскільки, в судовому засіданні встановлено, що рішення ДФС України №38682/6/99-99-11-04-02-25 датовано 12 серпня 2019 року, що підтверджується електронним штрих-кодом, який проставляється автоматично після реєстрації в базі.

Разом з тим, суду надано скріншот з автоматизованої інформаційної системи управління документами ДФС України, про отримання вищевказаного рішення ГУ ДФС у Запорізькій області 13 серпня 2019 року, тобто рішення по розгляду скарги прийнято строк визначений законом.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини 1 та 2 статті 76 КАС України).

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Із системного аналізу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки спірні податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем на підставі та у межах наданих повноважень з дотриманням процедури, визначеної Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СМК ДАС" (69006, м. Запоріжжя, пр. Металургів, 2б, к. 52, Ідентифікаційний код 34640906) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11 січня 2020 року.

Суддя Д.В. Татаринов