Справа № 520/12986/19
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2020 р. № 520/12986/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ, 01061) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати грошового забезпечення в день звільнення 05.07.2018 ОСОБА_1 всіх сум, що належать йому від Департаменту захисту економіки Національної поліції України;

- зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період: листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, червень 2016, липень 2016, серпень2016, вересень 2016, жовтень 2016, листопад 2016, грудень 2016, січень 2017, лютий 2017,березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017;

- стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 05.07.2018 по час вирішення вказаного спору;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язану з підготовкою справи до розгляду в суді, у розмірі 2 700 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 проходив в органах внутрішніх справ, отримував відповідно до вимог законодавства грошове забезпечення. Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 02.07.2018 №154о/с позивач звільнений з посади за власним бажанням. Також представник позивача зазначив, що з метою з`ясування сум нарахувань та виплат грошового забезпечення позивачем направлено відповідний запит до відповідача. Після аналізу отриманих розрахункових листів позивач дізнався, що відсутні нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення за періоди: листопад 2015 року - жовтень 2017 року. З вказаними обставинами позивач не погоджується, через що звернувся до суду.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року відкрито спрощене провадження по зазначеній справі.

27.12.2019 р. через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що відсутня бездіяльність відповідача під час спірних правовідносин, оскільки у Департаменту були відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо суми витрат позивача на правничу допомогу, відповідач зазначає, що, враховуючи предмет позову, категорію даної судової справи, нескладність позову, невеликий об`єм доказової бази, на думку Департаменту, є неспівмірною та необґрунтованою.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ.

Як встановлено з матеріалів справи, з 11.11.2015 наказом голови Національної поліції України № 170 о/с ОСОБА_1 було прийнято на службу в управління захисту економіки в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України (далі - УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України) на посаду оперуповноваженого відділу, та було присвоєно спеціальне звання «майор поліції» (а.с. 28).

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - ДЗЕ НП України) від 10.10.2016 № 244 о/с ОСОБА_1 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України (а.с. 29).

Наказом від 15.02.2017 № 50 о/с Департаменту захисту економіки Національної поліції України (далі - ДЗЕ НП України) у зв`язку з організаційно - штатними змінами ОСОБА_1 був призначений на посаду начальника сектору протидії корупції УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України (а.с. 30).

Наказом ДЗЕ НП України від 02.07.2018 № 154 о/с ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника сектору протидії корупції УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України за п. 7 (за власним бажанням) ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (а.с. 31).

Судом встановлено, що з метою з`ясування нарахувань та виплат, які передбачені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 «Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 під час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ Національної поліції України, ОСОБА_1 направлено запит до ДЗЕ Національної поліції України щодо надання інформації про грошове забезпечення, яке він отримував щомісяця за весь час проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України.

При досліджені розрахункових листів наданих Департаментом захисту економіки НП України листом від 11.09.2019 № 126зі позивач дізнався про відсутність нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за наступні періоди: листопад 2015 року - жовтень 2017 року (а.с. 27).

З метою досудового врегулювання та поновлення порушених трудових прав ОСОБА_1 , з`ясування причин та умов не нарахування індексації за період проходження служби в УЗЕ в Харківській області ДЗЕ НП України, а саме: листопад 2015 року - жовтень 2017 року, представник позивача зателефонував до ДЗЕ НП України, де відповідальна особа ДЗЕ НП України повідомила про те, що індексація грошового забезпечення працівників поліції здійснюється лише з набранням чинності постанови КМУ №782 від 18.10.2017, якою включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Зі змісту розрахункових листів вбачається, що в них відсутні відомості про нарахування відповідачем на користь позивача індексації грошового забезпечення у період з листопада 2015 року - по жовтень 2017 року.

Не погоджуючись з вказаними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 94 Закон України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Вказаний порядок регулюється Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, та Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За змістом ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно положень ст. 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (у 2017 році -103 відсотка).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 № 1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

До вказаної постанови внесено зміни постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 та включено поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення.

Таким чином, не включення поліцейських до переліку категорій осіб, яким здійснюється індексація грошового забезпечення, було підставою для не проведення індексації.

В силу положень ч.2 ст. 8 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", прожитковий мінімум для відповідних соціальних і демографічних груп населення на 2015 рік з 1 січня 2015 року встановлювався - 1218 гривень, з 1 вересня - 1378 гривень.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для відповідних соціальних і демографічних груп населення на 2016 рік передбачався у таких розмірах: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.

Також приписами ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", прожитковий мінімум для відповідних соціальних і демографічних груп населення на 2017 рік та в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить: складає з 01.01.2017 року - 1600 гривень, з 01.05.2017 - 1684 гривні, з 01.12.2017 - 1762 гривні.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Як вбачається із копій розрахункових листів, отримуваний позивачем дохід у спірний період щомісячно перевищував прожитковий мінімум для працездатних осіб, відповідно, за основу для розрахунку щомісячних сум індексації має братися визначений Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб у відповідні місяці.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Суд зазначає, що таким центральним органом виконавчої влади є Державна служба статистики України (Держстат), який на запит позивача надав індекси споживчих цін (індекси інфляції) по Україні за період з березня 2017 року по листопад 2017 року.

Відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Критерії виплати грошового забезпечення, зокрема, поліцейським Національної поліції, визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 р. № 260, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 р. за № 669/28799.

Відповідно до пункту 11 розділу I вказаного Порядку, грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Вказані відповідачем у відзиві обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.

У відповідності до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Суд також враховує і рішення Конституційного суду України від 15.10.2013 №9-рп/2013, в якому зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг.

Статтею 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Жодних змін до вказаного пункту ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» у спірному періоді не вносилося, ця норма закону була дійсною.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню, це - нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України в межах повноважень. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

В матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року, що свідчить про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо не виплати позивачу індексації грошового забезпечення.

Таким чином, наявні підстави вважати, що відповідач у невиплаті позивачу суми індексації грошового забезпечення, діяв в супереч Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. N 1078.

З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період: листопад 2015 року по жовтень 2017 року.

При цьому, з огляду на встановлені обставини допущення відповідачем протиправної бездіяльності стосовно позивача та з метою належного, повного та об`єктивного захисту прав позивача, на думку суду, наявні підстави для зобов`язання Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з листопада 2015 року по жовтень 2017 року.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні, за період : з 05.07.2018 року по час вирішення вказаного спору, суд зазначає, що під час розгляду справи доказів щодо затримки розрахунку при звільненні позивачем не надані. Щодо невиплати індексації за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, то суд в цій частині позовні вимоги задовольняє, а тому не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні з 05.07.2018 року по час вирішення вказаного спору.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по жовтень 2017 року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Також, разом із позовними вимогами позивачем заявлено клопотання про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на його користь витрат на правову допомогу в сумі 2700 грн.

Представником відповідача у наданому до суду відзиві на позов вказано на необґрунтованість зазначеного клопотання позивача, оскільки предмет позову, категорія даної судової справи, нескладність позову, невеликий об`єм доказової бази, є неспівмірними із заявленими витратами на правничу допомогу.

Положеннями ч. 1, 3 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

В той же час, положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи положення ст. 134 КАС України суд зазначає, що до витрат на правову допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу належать ті, що пов`язані із розглядом справи.

При цьому, суд зазначає, що зі змісту норм Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але зі змісту вказаних доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що останні фактично пов`язані із проведення консультування адвокатом клієнта, а не розглядом справи, окрім складання адміністративного позову про визнання протиправними дій та стягнення грошового забезпечення при звільненні та підготовки, направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів іншим учасникам та подання позову.

Аналіз долучених позивача до матеріалів справи доказів свідчить, що в обґрунтування заявленого клопотання до суду подано договір № б/н від 03.09.2019 р. про надання правової допомоги, копію акту виконаних робіт від 27.09.2019 року, дублікат квитанції про сплату вартості отриманих послуг адвоката у сумі 2700,00 грн. (а.с. 20 -23).

Зі змісту наявного в матеріалах справи акту виконаних робіт від 27.09.2019 року вбачається, що згідно договору про надання правової допомоги адвокатом Полторапавловим М.Г. надані наступні послуги: усна консультація - 200 грн., усна консультація з вивченням документів - 500,00 грн.; підготовка справи до розгляду у суді - 2000,00 грн.

В той же час слід зазначити, що з наданої до матеріалів справи копії договору № б/н від 03.09.2019 р. судом встановлено, що вказаний договір не підписаний сторонами, а саме позивачем по справі ОСОБА_1 та його представником Полторапавловим М.Г. (а.с. 20-21).

Крім того, у дублікаті квитанції про сплату вартості отриманих послуг адвоката у сумі 2700,00 грн. не зазначено дату акту виконаних робіт, на виконання якого проведено оплату послуг адвоката, що у свою чергу, позбавляє суд можливості ідентифікувати та визначити обсяг робіт, за який проведено оплату послуг адвоката.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 2700,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 14, 74- 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту захисту економіки Національної поліції України (вул. Академіка Богомольця, буд. 10,м. Київ, 01061) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період: листопад 2015 року, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, червень 2016, липень 2016, серпень2016, вересень 2016, жовтень 2016, листопад 2016, грудень 2016, січень 2017, лютий 2017,березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017.

Зобов`язати Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період: листопад 2015 року, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, червень 2016, липень 2016, серпень2016, вересень 2016, жовтень 2016, листопад 2016, грудень 2016, січень 2017, лютий 2017,березень 2017, квітень 2017, травень 2017, червень 2017, липень 2017, серпень 2017, вересень 2017, жовтень 2017..

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13 січня 2020 року.

Суддя Бідонько А.В.