Справа № 120/3982/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

09 січня 2020 р. Справа № 120/3982/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, дій Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 % грошового забезпечення під час її перерахунку. Вказав, що пенсію з урахуванням даної надбавки позивач отримував до 2008 року, але Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, починаючи з 2008 року, здійснювалась виплата пенсії з урахуванням 85 % суми грошового забезпечення, а з січня 2016 року пенсія позивача перерахована в розмірі 70 % суми грошового забезпечення.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, з метою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати виплатити пенсію з 01.01.2008 у розмірі 90% грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.12.2019 на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що позивач з 01.07.2002 перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років у розмірі 90% грошового забезпечення. У відповідності до Постанови КМУ № 1294 з 01.04.2008 позивачу зроблено перерахунок на підставі Довідки № 80 Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області.

Звернув увагу суду, що редакція Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб на 01.01.2008 не передбачала збільшення пенсій за вислугу років на 5 процентів суми грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, і віднесені до 1-і категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказав, що з 23.04.2012 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 355 "Про підвищення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Постанова КМУ № 355), якою на виконання соціальних ініціатив Президента України визначено механізм поетапного підвищення військових пенсій.

Постанова 355 не передбачає перерахунок основного розміру пенсій, а лише закріпила право пенсіонерів на отримання підвищення, максимальний розмір якого розраховувався на підставі довідок виданих Вінницьким обласним військовим комісаріатом. Перерахунок основного ж розміру пенсії (виходячи з нових складових) не здійснювався.

Перерахунок основного розміру пенсій був проведений органами Пенсійного фонду України, в т.ч. позивачу, з 01.01.2008 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 зі зміною розміру складових грошового забезпечення.

В 2012 році перерахунку пенсій працівників силових структур зі зміною основних та додаткових складових не відбулось, відповідно до Постанови КМУ № 355 розраховувався лише розмір підвищення до пенсії, який виплачувався разом з попереднім розміром пенсії.

На виконання Постанови КМУ № 355 видано довідку УМВС України у Вінницькій області від 23.04.2012 № 80/11139 для розрахунку розміру максимального підвищення пенсії, яке у відповідності до вказаної постанови виплачується разом з основним розміром пенсії.

На підставі отриманої довідки, головним управлінням розраховано розмір максимального підвищення позивачу виходячи складових грошового забезпечення склав 1062,50 грн.

Постанова КМУ № 355 не передбачає перерахунок основного розміру пенсії, а лише закріплює право позивача на отримання гарантованого підвищення до неї. Перерахунок основного розміру пенсій був проведений органами Фонду з 01.01.2008 на підставі Постанови КМУ № 1294.

З огляду на вищевикладене, головним управлінням забезпечено проведення перерахунку пенсії позивача з 01.07.2012 на виконання вимог Постанови КМУ № 355, згідно якого основний розмір пенсії залишився не змінним, а розраховувався лише розмір підвищення складових грошового забезпечення.

Крім того, вказав, що Постанова КМУ № 1294 втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 з урахуванням змін, внесених Постановами КМУ № 1052 від 27.12.2017, № 103 від 21.02.2018.

На виконання Постанови КМУ №103 головним управлінням згідно довідки Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області, яка отримана головним управлінням 26.03.2018 визначено новий розмір пенсії позивача виходячи з 70 % грошового забезпечення вказаного в довідці.

Перерахунок пенсії позивача та спірні правовідносини у справі вирішуються судом у правовому полі, що існує в період з 01.01.2016 (час виникнення спірних відносин) по 31.12.2019. Тож до спірних правовідносин застосовуються той закон або інший нормативно-правовий акт, що діють у цей період.

Починаючи з 01.05.2014 року діє редакція статті 13 Закону №2262, яка встановлює максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, однак головним управлінням розмір пенсії позивача самостійно з 01.05.2014 року не перераховувався та не зменшувався. Тільки реалізуючи право позивача на проведення перерахунку пенсії з 01.01.2016 з урахуванням судового рішення головним управлінням на законних підставах застосовано положення статті 13 Закону № 2262.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

Позивача віднесено до осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, що підтверджено копією посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (категорія 2) Серія А № 074491 від 05.03.1993.

На час призначення пенсії (2002 рік), основний розмір пенсії позивача склав 90 % грошового забезпечення, з яких 85% - за вислугу років та 5% - з урахуванням участі ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Після проведеного з 01.01.2008 пенсійним органом перерахунку, пенсія була обчислена виходячи з основного розміру пенсії 85 % грошового забезпечення.

У подальшому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснено перерахунок пенсії позивача, виходячи з 70 % розміру грошового забезпечення.

27.09.2019 позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив прийняти рішення про перерахунок його пенсії виходячи із ст. 13 ЗУ №2262, оскільки відповідно до вказаної норми основний розмір при призначенні його пенсії встановлено у розмірі 85% грошового забезпечення (а.с.19).

Відповідач листом від 03.10.2019 №2970/П-12 повідомив, що при проведенні з 01.01.2016 перерахунку пенсії відповідно до постанови №988, розмір пенсії обчислювався виходячи з 70% сум грошового забезпечення та вказав, за таких умов відсутні правові підстави для проведення перерахунку пенсії з урахуванням 85% відповідних сум грошового забезпечення.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, з метою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити дії щодо перерахунку його пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до положень пункту "а", "б" статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення; особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

Згідно з пунктом "в" статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції станом до набуття Законом № 3591-IV чинності, - до 29.04.2006) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому, пунктом 9 Закону України "Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців" від 04.04.2006 року № 3591-IV (далі Закон № 3591-IV) внесено зміни до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" та пункти "б" і "в" частини першої вказаної статті викладено у такій редакції:

"б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, які звільняються з військової служби на умовах Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" (пункт "в" статті 12): за вислугу 15 років - 40 процентів відповідних сум грошового забезпечення із збільшенням цього розміру на 2 проценти за кожний повний рік вислуги понад 15 років, але не більше ніж 50 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43)".

Закон № 3591-IV набув чинності з дня його опублікування - з 29.04.2006 (пункт 1 Прикінцевих положень вказаного Закону).

З огляду на викладене, із набуттям чинності 29.04.2006 Законом № 3591-IV, пунктом 9 якого були внесені зміни, згідно з якими нова редакція підпункту "в" статті 13 Закону №2262-ХІІ зазначену процентну доплату особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, не передбачала.

Підставою перерахунку всіх призначених за Законом № 2262-ХІІ пенсій згідно з пунктом 3 статті 63 цього Закону (у редакції, чинній па час виникнення спірних правовідносин) є зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.

Порядок перерахунку пенсій з 01.01.2008 регулюється Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Нові види грошового забезпечення військовослужбовців були визначені постановою № 1294, яка набрала чинності з дня втрати чинності указами Президента України, що визначали умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу державних органів, але не раніше ніж 01.01.2008.

Оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2008, стаття 13 Закону № 2262-ХП не передбачала 5 % збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 2, інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, правових підстав для нарахування пенсійним органом вказаної 5 % доплати для зазначених військовослужбовців, зокрема позивача, немає.

Наведений вище висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 21.09.2018 в справі № 275/383/17, від 08.05.2018 в справі № 752/17929/13-а. Таким чином, пенсійним органом правомірно перераховано позивачу пенсію з 01.01.2008 та застосовано 85 % грошового забезпечення, без застосування 5 % доплати як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи категорії 2.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2008 в розмірі 90% грошового забезпечення задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд звертає увагу на положення частини другої Прикінцевих та перехідних положень ЗУ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, відповідно до якої обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Крім того, суд звертає увагу, що 27.09.2019 позивач звернувся з заявою до відповідача, в якій просив прийняти рішення про перерахунок його пенсії виходячи із ст. 13 ЗУ №2262, оскільки відповідно до вказаної норми основний розмір при призначенні його пенсії встановлено у розмірі 85% грошового забезпечення (а.с.19).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було здійснено перерахунок пенсії позивача починаючи з 01.01.2016 відповідно до Постанови КМУ № 103, та її основний розмір склав 70% від грошового забезпечення.

Надаючи оцінку посиланням позивача на протиправність дій відповідача, які виразились у зменшенні основного розміру пенсії із 85% грошового забезпечення до 70%, то суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинній на час призначення позивачу пенсії), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Таким чином, з 01.10.2011 року положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом № 3668-VІ.

В подальшому, відповідно до Закону України від 27.03.2014 за №1166-VІІ "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України", який набрав чинності 01.04.2014, було внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, де число " 80" замінили на число " 70" (максимальний розмір пенсії), що, на думку відповідача, передбачає необхідність проведення перерахунку пенсії позивача в розмірі 70% від грошового забезпечення.

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд доходить висновку, що положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70 відсотків від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли після 01.04.2014 року, тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку. Адже до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме щодо перерахунку пенсії.

Всупереч наведеному, при здійснені перерахунку пенсії позивачу на підставі Постанови №103, управління пенсійного фонду застосувало норми, які регулюють питання саме призначення пенсії, що є безпідставним.

Так, згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Вказана позиція щодо застосування норм права до спірних правовідносин, міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 року у справі № 21-420а13.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами та встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.04.2018 року справа № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17).

Крім того, аналогічні за змістом висновки відображені в рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 року за наслідками розгляду зразкової справи № 240/5401/18-а.

За сукупністю наведених обставин, суд доходить висновку про протиправність дій управління пенсійного фонду щодо зменшення відсотку основного розміру пенсії з 85% на 70% при проведені її перерахунку на підставі Постанови № 103 та, відповідно, про наявність підстав для проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу, починаючи з 1 січня 2016 року, виходячи з 85% від відповідних сум грошового забезпечення.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовній вимоги підлягають частковому задоволенню.

За відсутності судових витрат, понесених позивачем у даній справі, останні відшкодуванню не підлягають в силу ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення ОСОБА_1 основного розміру пенсії за вислугу років з 85% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі Постанови КМ України № 103 від 21.02.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 1 січня 2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 85% сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (територія цукрового заводу 22/3, м. Бар, Вінницька область, 23000, ІПН НОМЕР_1 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (Хмельницьке шосе, 7, м.Вінниця, )

Повний текст складено 09.01.2020

Суддя Томчук Андрій Валерійович