Справа № 240/11203/19
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 січня 2020 р. Справа № 240/11203/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Воробйовою Інною Анатоліївною, розглянувши у письмовому провадження адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської ради доброчесності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вища кваліфікаційна комісія суддів України про визнання протиправним та скасування висновку

ВСТАНОВИВ:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Громадської ради доброчесності (далі - Громадська рада доброчесності, рада, відповідач ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування висновку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого Громадською радою доброчесності 26 квітня 2019 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що 26.04.2019 р. Громадською радою доброчесності надано висновок про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики.

При цьому, позивач з таким висновком не погоджується вказуючи на порушення строків його направлення до ВККС. Також зазначає, що оскільки ГРД є суб`єктом владних повноважень, на неї поширюються і вимоги щодо дотримання адміністративної процедури при прийнятті рішень та щодо форми цих рішень.

Так, єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності встановлено Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 (далі за текстом - Правила).

Пунктом 2 Розділу І Правил визначено, що службовий документ - це офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити.

За змістом пункту 7 розділу II Правил посадові особи підписують документи в межах своїх повноважень, визначених у положеннях (статутах) установи, положеннях про структурні підрозділи, посадових інструкціях, розпорядчому документі про розподіл обов`язків між керівником та його заступниками тощо. Підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної - якщо документ надрукований не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалів (ініціала імені) і прізвища.

Відповідно до підпункту 4.4 пункту 4 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003", затвердженому наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, документи, що їх складають в організації, повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва організації, назва виду документа (не зазначають на листах), дата, реєстраційний індекс документа, заголовок до тексту документа, текст документа, підпис.

Згідно із підпунктом 5.23 пункту 5 Національного стандарту України "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ 4163-2003" підпис складається з назви посади особи, яка підписує документ (повної, якщо документ надруковано не на бланку, скороченої - на документі, надрукованому на бланку), особистого підпису, ініціалу(-ів) і прізвища. Якщо документ підписують кілька (дві або більше) осіб, то їхні підписи розташовують один під одним відповідно до підпорядкованості посадових осіб. Документи колегіальних органів підписують голова колегіального органу і секретар.

На думку позивача, висновок оформлено з порушенням вимог наказу Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. №55.

Окрім того висновок ради є необґрунтованим , оскільки фактично базується на тому, що позивачем прийнято рішення у справі №806/7690/13-а, яким обмежено право на мирне зібрання. Однак позивач з такими доводами не погоджується і вказує, що у даній справі була подана скарга ОСОБА_3 щодо прийнятого ним рішення, однак Третьою Дисциплінарною палати Вищої ради правосуддя, за наслідком її розгляду 15.03.2017 р. відмовлено у відкритті дисциплінарної справи, що вказує на відсутність порушень.

Крім того, у своєму висновку ГРД надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію, яка сама по собі не стала підставою для висновку, але, на думку ГРД, має бути оцінена ВККС у сукупності з іншими обставинами, які характеризують суддю та можуть свідчити про невідповідність критеріям доброчесності та професійної етики.

Зокрема, у висновку вказано, що відповідно до повідомлень у ЗМІ позивач причетний до скасування Житомирським окружним адміністративним судом спеціальних дозволів на користування надрами, що були видані юридичним особам в "Бурштиновій справі", що розслідується Національним антикорупційним бюро України (далі НАБУ).

Однак позивач із такими доводами не погоджується і вказує, що з даного приводу детективом НАБУ у 2017 році у нього відібрані пояснення, без визначення процесуального статусу, в яких ним повідомлено, що з народним депутатом ОСОБА_4 особисто він не знайомий, ніколи з ним чи з його помічниками не зустрічався, на тему будь - яких обставин, що стосуються розгляду даних справ не спілкувався. Відомості про які вказано в публікаціях є неправдивими та наклепом.

Відтак , на думку позивача, висновок є протиправним, оскільки не містить належних мотивів на його прийняття, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

23.10.2019 р. ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду направлено матеріали для визначення підсудності до Сьомого апеляційного адміністративного суду .

28.10.2019 р. ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду справу передано до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 30.10.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи.

При цьому, дана ухвала направлена відповідачу за адресою місцезнаходження, однак конверт повернутий зі вмістом поштового відправлення з відміткою поштового відділення зв`язку: "не знайдено". Окрім того. ухвалу направлено й на електронну адресу відповідача.

Тут слід вказати, що згідно частини третьої статті 124 КАС України, судовий виклик або судове повідомлення учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів здійснюється:

1) за наявності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки на офіційну електронну адресу;

2) за відсутності в особи офіційної електронної адреси - шляхом надсилання повістки рекомендованою кореспонденцією (листом, телеграмою), кур`єром із зворотною розпискою за адресами, вказаними цими особами, або шляхом надсилання тексту повістки в порядку, визначеному статтею 129 цього Кодексу.

Згідно з частиною одинадцятою статті 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

За таких обставин ухвала про відкриття провадження у справі у відповідності до положень статті 126 КАС України вважається врученою відповідачу належним чином. При цьому відзиву від відповідача до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

26 квітня 2019 року Громадською радою доброчесності затвердженого висновок про невідповідність ОСОБА_1 вимогам доброчесності та професійної етики.

Так, у спірному висновку зазначено про наступне: "

"Суддя ухвалював рішення, обумовлені політичними мотивами. Суддя свавільно встановлював обмеження у реалізації права на мирні зібрання, що нівелювало реалізацію свободи мирних зібрань.

(підпункт 1.8 п. 1 та 3.6 п. З Індикаторів визначення суддів (кандидатів на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики, затверджених рішенням Громадської ради доброчесності від 11.01.2019)

У провадженні судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. перебувала справа № 806/7690/13-а за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради про обмеження права на мирне зібрання.

За результатами розгляду справи суддя ОСОБА_1. прийняв постанову суду 26.11.2013 р., згідно з якою адміністративний позов задовольнив частково, встановив обмеження права на мирне зібрання шляхом заборони ОСОБІ1 та іншим учасникам мирної акції "Я обираю ЄС!" під час проведення безстрокової мирної акції встановлювати малі архітектурні форми (намети, кіоски, навіси, у тому числі стаціонарні та пересувні), використовувати звуко- і кіновідтворювальну та підсилювальну апаратуру з 26.11.2013 р. по 19.01.2014 р. на майдані Корольова у м. Житомирі.

Про свавільність заборони свідчить той факт, що суддя задовольнив позов і обмежив свободу мирних зібрань з підстави невиконання своїх зобов`язань самим позивачем (суб`єктом владних повноважень).

Більше того, суддя переклав на відповідача організатора мирних зібрань ті обов`язки, які згідно з Європейською конвенцією з прав людини і практикою Європейського суду з прав людини, є позитивними зобов`язаннями держави.

Про це свідчить такий витяг з мотивувальної частини рішення судді:

"В засіданні суду відповідач доказів на підтвердження того, що ним вжиті всі належні заходи для забезпечення дотримання санітарно-гігієнічних норм, правил пожежної безпеки і в разі потреби надання громадянам невідкладної медичної допомоги, надано не було.

Також, суду не надано доказів прийняття розпорядчого документа органу місцевого самоврядування щодо вжиття відповідних заходів для функціонування наметового містечка з метою дотримання громадського порядку та забезпечення прав громадян - учасників акції та інших громадян, які перебуватимуть у місцях скупчення великої кількості людей.

Отже, створення належних умов для забезпечення громадського порядку та дотримання прав і свобод інших людей при проведенні мирних зібрань у формі встановлення наметового містечка є неможливим

Іншими словами, фактичною і юридичною підставою для обмеження свободи мирних зібрань стала свідома бездіяльність органів влади, зокрема й самого позивача. Водночас будь-яких загроз громадському порядку з боку організатора та учасників мирних зібрань суд не встановив, крім надуманих аргументів про "негативні умови праці для працівників місцевих органів виконавчої влади, що може призвести до ускладнення виконання останніми своїх функціональних обов`язків, зниження рівня працездатності

Свавілля завжди очевидне, його видно неозброєним оком.

На підставі викладених фактів Громадська рада доброчесності зробила оцінку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики.

Додатково надаємо Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію, яка сама по собі не стала підставою для висновку, але має бути оцінена Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у сукупності з іншими обставинами, які характеризують суддю та можуть свідчити про невідповідність критеріям доброчесності та професійної етики.

Відповідно до повідомлень у ЗМІ суддя причетний до скасування Житомирським окружним адміністративним судом спеціальних дозволів на користування надрами, що були видані юридичним особам в "Бурштиновій справі", що розслідується Національним антикорупційним бюро України (далі - НАБУ).

Зі схеми, оприлюдненої НАБУ, стало відомо, що народний депутат України Розенблат нібито підкупляв суддів і прокурорів, щоб ті скасували ліцензії конкурентів на видобуток бурштину, які були раніше видані. У цій справі фігурують 9 суддів Житомирського окружного адміністративного суду, серед яких ОСОБА_1 .

За повідомленням ЗМІ народний депутат Розенблат розповів агенту НАБУ, що ліцензії, які видала Держгеонадра компаніям, можна відібрати лише через суд. Таке "втручання" нібито коштувало 25 тисяч доларів. Відповідно до повідомлення НАБУ внаслідок впливу Розенблата прокуратура Житомирської області подавала позови в інтересах Житомирської облради про скасування спецдозволів на користування надрами, виданих із порушенням закону ТОВ "Райт Солюшн" та іншим юридичним особам, а також клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії цих спеціальних дозволів.

20.04.2017 р. у справі №806/1000/17 за участю суддів: ОСОБА_1., ОСОБА_6., ОСОБА_7. було скасовано спеціальний дозвіл на користування надрами № 4785 виданий 26.08.2016 Державною службою геології та надр України Товариству з обмеженою відповідальністю "Райт Солюшн".

25.04.2018 Верховний Суд у справі №806/1000/17 задовольнив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Райт Солюшн" та касаційну скаргу Державної служби геології та надр України, скасувавши постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 20.04.2017 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.10.2017. Відмовлено у задоволенні позову Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування спеціального дозволу на користування надрами повністю.

Громадська рада доброчесності не змогла забезпечити судді право на відповідь до початку її співбесіди з Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, оскільки суддя не надав контактної інформації. Громадська рада доброчесності готова розглянути пояснення судді, якщо такі надійдуть.".

Не погоджуючись із негативним висновком, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Частинами першою, шостою, сьомою статті 87 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що громадська рада доброчесності утворюється з метою сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання.

Громадська рада доброчесності:

1) збирає, перевіряє та аналізує інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді);

2) надає Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді);

3) надає, за наявності відповідних підстав, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, який додається до досьє кандидата на посаду судді або до суддівського досьє;

4) делегує уповноваженого представника для участі у засіданні Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді);

5) має право створити інформаційний портал для збору інформації щодо професійної етики та доброчесності суддів, кандидатів на посаду судді.

Для здійснення повноважень, зазначених у цій статті, членам Громадської ради доброчесності надається право безоплатного та повного доступу до відкритих державних реєстрів.

Згідно частини першої статті 88 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює мотивоване рішення про підтвердження або непідтвердження здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді.

Якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям професійної етики та доброчесності, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її члена.

Правила організації та діяльності Громадської ради доброчесності, визначає Регламент Громадської ради доброчесності, який схвалено рішенням Громадської ради доброчесності № 1/2016 від 23.11.2016 р. (далі - Регламент).

Відповідно до статті 2 Регламенту, завданням Ради як інструменту громадськості, що встановлений Законом України "Про судоустрій і статус суддів", є утвердження доброчесності та високих стандартів професійної етики у суддівському корпусі. З цією метою Рада сприяє Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання шляхом надання інформації про них

Позиція щодо сприяння ГРД роботі ВККС України, про що акцентується у ст. 87 Закону, викладена у Висновку Ради Європи щодо Регламенту Громадської ради доброчесності від 10.04.2017 (адреса посилання: https://vkksu.gov.ua/userfiles/doc/perelik-dokumentiv/visnovok_grd.pdf), згідно якого ГРД створена як громадський орган, який сприяє роботі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, яка, відповідно, є основною інституцією, що здійснює перевірку інформації та надання остаточних висновків під час оцінювання суддів та кандидатів на посаду судді. Оскільки ГРД бере участь у процесі індивідуального оцінювання суддів та кандидатів на посаду судді, її робота має ставити за мету вдосконалення суддівського корпусу, забезпечуючи його якомога вищу професійність. Згідно з європейськими стандартами, оцінювання суддів має здійснюватися в інтересах громадськості в цілому. Повноваження та сфера компетенції ГРД регулюються як Законом, так і Регламентом. Правова основа статусу й повноважень ГРД визначені ст. 87 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Завдання ГРД детально описані в ст. 87 Закону і пов`язані зі сприянням Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання. Це основне положення, що регламентує повноваження ГРД. Регламент ГРД є продовженням положень Закону і, відповідно до п. 1 ст. 2 Регламенту, головним завданням ГРД є сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності для цілей кваліфікаційного оцінювання шляхом надання інформації про них або висновків про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) цим критеріям. Як справедливо зазначено в Регламенті, ГРД лише сприяє роботі Вищої кваліфікаційної комісії суддів України в питаннях кваліфікаційного оцінювання суддів, але ГРД не може виносити остаточного рішення щодо доброчесності або професійної етики окремого судді.

Отже, виходячи з викладених у Висновку Ради Європи правових позицій, положень ст. 87 Закону та ст. 2 Регламенту, на ГРД покладено функцію щодо участі у проведенні кваліфікаційного оцінювання з метою визначення здатності судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді за визначеними законом критеріями, яка (функція) забезпечується шляхом сприяння Вищій кваліфікаційній комісії суддів України у встановленні відповідності судді.

Тобто, відповідач приймає участь у формуванні суддівського корпусу, впливає на суддівську кар`єру та наділений з цією метою відповідними владними повноваженнями.

За сферою правового регулювання Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, тобто містить норми саме публічного права.

У статті 88 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" вказано, що у разі, якщо Громадська рада доброчесності у своєму висновку встановила, що суддя (кандидат на посаду судді) не відповідає критеріям доброчесності та професійної етики, то Вища кваліфікаційна комісія суддів України може ухвалити рішення про підтвердження здатності такого судді (кандидата на посаду судді) здійснювати правосуддя у відповідному суді лише у разі, якщо таке рішення підтримане не менше ніж одинадцятьма її членами.

Отже, затвердження щодо позивача негативного висновку та рішення Громадською радою доброчесності створило для позивача негативні наслідки у вигляді суттєвого ускладнення процедури подальшого кваліфікаційного оцінювання та підтвердження здатності брати участь у здійсненні правосуддя.

Окрім того, оскаржуваний висновок є різновидом акту індивідуальної дії, оскільки безпосередньо стосується прав та інтересів позивача, містить твердження про невідповідність позивача критеріям доброчесності та професійної етики і підлягає дослідженню у межах кваліфікаційного оцінювання.

Також, висновок безпосередньо впливає на права та інтереси позивача, створюючи правовідносини, в яких отримати рішення про підтвердження ним здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді позивач зможе лише у разі, якщо таке рішення буде підтримане не менше ніж одинадцятьма членами Комісії, тобто кваліфікованою більшістю, в той час, як рішення щодо інших кандидатів, які не отримали негативного висновку ГРД, ухвалюватиметься відповідно до вимог ч. 3 статті 101 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" простою більшістю голосів її складу.

В свою чергу, у відповідності до частин 1 та 2 статті 3 Регламенту Громадської ради доброчесності, схваленого рішенням Громадської ради доброчесності №1/2016 від 23 листопада 2016 року (далі - Регламент ГРД), члени Ради поділяють такі цінності як гідність, справедливість, права людини, доброчесність, повага до незалежності суддів і керуються ними у своїй діяльності. Рада та її члени здійснюють свою діяльність на засадах добросовісності, безсторонності, прозорості, рівноправності членів, політичної нейтральності.

Частиною першою статті 12 Регламенту ГРД передбачено, що Рада здійснює свою діяльність у чотирьох колегіях, до кожної з яких входить п`ять членів Ради.

Згідно з пунктами 2 та 4 частини 2 статті 12 Регламенту ГРД колегія Ради, серед іншого:

- організовує збір, перевірку та аналіз інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) членами Ради, які входять до колегії;

- приймає рішення про надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації щодо судді (кандидата на посаду судді);

- приймає, за наявності відповідних підстав, висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та (або) доброчесності і передає його зборам Ради для затвердження.

У відповідності до статті 18 Регламенту ГРД за результатами перевірки та (або) аналізу інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією або зборами за відсутності підстав для прийняття (затвердження висновку) може прийняти рішення про надання Вищій кваліфікаційній комісії суддів України інформації щодо доброчесності та (або) етичності поведінки судді, якщо вона може бути важлива для цілей кваліфікаційного оцінювання.

У рішенні наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до висновку.

Згідно зі статтею 19 Регламенту ГРД за результатами аналізу та перевірки інформації щодо судді (кандидата на посаду судді) Рада колегією приймає вмотивований висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності, якщо визнає:

1) достовірною інформацію, яка є достатньою для такого висновку; або

2) наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади.

Негативна репутація судді або кандидата на посаду судді, недобросовісність можуть згадуватися у висновку, якщо твердження про це обґрунтовується відповідними обставинами.

У висновку наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до висновку.

Суд звертає увагу, що поняття "доброчесність" чинним законодавством не визначене, а тому є оціночним поняттям.

Поряд з цим, відповідно до пункту 12 Положення про порядок та методологію кваліфікаційного оцінювання судді (кандидата на посаду судді), показники відповідності критеріям кваліфікаційного оцінювання та засоби їх встановлення, затвердженого рішенням ВККС України від 03 листопада 2016 року №143/зп-16, відповідність судді критерію доброчесності оцінюється (встановлюється) за такими показниками:

12.1. Відповідність витрат і майна судді та членів його сім`ї задекларованим доходам.

12.2. Відповідність способу життя судді та членів його сім`ї задекларованим доходам.

12.3. Відповідність поведінки судді іншим вимогам законодавства у сфері запобігання корупції.

12.4. Наявність обставин, передбачених підпунктами 9- 12, 15- 19 частини першої статті 106 Закону.

12.5. Наявність фактів притягнення судді до відповідальності за вчинення проступків або правопорушень, які свідчать про недоброчесність судді.

12.6. Наявність незабезпечених зобов`язань майнового характеру, які можуть мати істотний вплив на здійснення правосуддя суддею.

12.7. Загальна оцінка інтегративності (доброчесності) за такими складовими:

12.7.1. Чесність і порядність.

12.7.2. Контрпродуктивна поведінка.

12.7.3. Схильність до зловживань.

Показники, передбачені пунктами 12.1 - 12.6 цієї глави, оцінюються за результатами співбесіди та дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, зокрема:

1) інформації, наданої центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, органом державного фінансового контролю в Україні, іншими органами державної влади;

2) декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;

3) результатів повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (за наявності);

4) декларації родинних зв`язків судді та декларації доброчесності судді;

5) результатів регулярного оцінювання;

6) результатів перевірки декларації родинних зв`язків судді та декларації доброчесності судді (за наявності);

7) висновків Громадської ради доброчесності (за наявності);

8) іншої інформації, що включена до суддівського досьє.

Показник, передбачений пунктом 12.7 цієї глави, визначається за допомогою відповідних тестувань особистих морально-психологічних якостей та оцінюється на підставі висновку про підсумки таких тестувань і за результатами дослідження інформації, яка міститься у суддівському досьє, та співбесіди.

Із аналізу вище процитованих норм видно, що Громадська рада доброчесності формує висновок про невідповідність кандидата на посаду судді за результатами аналізу та перевірки інформації щодо судді (кандидата на посаду судді), та за умови, якщо вважає достовірною інформацію, яка є достатньою для такого висновку; або наявний обґрунтований сумнів щодо відповідності судді (кандидата на посаду судді) критерію доброчесності чи професійної етики, що може негативно вплинути на суспільну довіру до судової влади.

Разом з тим, будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень, зокрема й висновок ГРД має бути обґрунтованим, ґрунтуватись на достовірних обставинах та підтверджуватись відповідними доказами та бути винесений у спосіб визначений законодавством.

Так, позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що у порушення вимог пункту 4.10.1 Регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів №81/зп-16 від 13 жовтня 2016 року, висновок про невідповідність судді критеріям професійної етики та доброчесності було надано комісії із порушенням строків, на що суд зазначає наступне.

При цьому, у відповідності до пункту 4.10.1 регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів №81/зп-16 від 13 жовтня 2016 року (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин) інформація щодо судді (кандидата на посаду судді або висновок про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям професійної етики та доброчесності надається до Комісії Громадською радою доброчесності не пізніше ніж за 10 днів до визначеної Комісією дати засідання з проведення співбесіди стосовно такого судді (кандидата на посаду судді).

Інформація або висновок подаються до Комісії у паперовій або електронній формі безпосередньо чи за допомогою засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію подання документів.

Приймання Комісією інформації або висновку завершується о 18 год. 00 хв. (о 24 год. 00 хв. у разі направлення електронною поштою) дня, який передує першому з 10 днів до визначеної Комісією дати проведення співбесіди.

Інформація або висновок вважаються поданими, якщо отримані Комісією у строк, визначений абзацом третім цього пункту.

У разі недотримання Громадською радою доброчесності строку, визначеного абзацом третім цього пункту, питання щодо розгляду матеріалів, вирішується Комісією у складі колегії під час проведення засідання, про що ухвалюється протокольне рішення.

Висновок, що надійшов після початку засідання з проведення співбесіди, Комісією не розглядається.

Як видно з матеріалів справи, всупереч вищезазначеним нормам оскаржуваний висновок було подано відповідачем до ВККС лише 02 травня 2019 року, в той час, як співбесіда відбулась 10 .05.2019 р. тобто з порушенням строків визначених пунктом 4.10.1 регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів.

Таким чином, з боку відповідача було порушено права позивача щодо ознайомлення з висновком у встановлений законом строк.

Окрім того, відповідно до положень підпункту 4.10.3 пункту 4.10 регламенту Вищої кваліфікаційної комісії суддів, затвердженого рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів №81/зп-16 від 13 жовтня 2016 року (зі змінами та доповненнями на час виникнення спірних правовідносин), інформація або висновок має містити: 1) прізвище, ім`я, по батькові судді (кандидата на посаду судді), щодо якого надається інформація; 2) назву посади, на яку претендує або яку займає суддя (кандидат на посаду судді), та процедури, в межах якої надано інформацію або висновок; 3) дату затвердження; 4) обґрунтовану достатніми доказами інформацію, яка може свідчити про невідповідність судді (кандидата на посаду судді) критеріям доброчесності та професійної етики з посиланням на надійні та достовірні джерела, які її підтверджують (у разі надання висновку); 5) позитивну або негативну інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді) з посиланням на джерела, які її підтверджують (у разі надання інформації); 6) інформацію щодо пояснень судді (кандидата на посаду судді), відмови від їх надання, мотиви та підстави їх врахування або відхилення, відомості щодо можливості судді (кандидата на посаду судді) ознайомитися з інформацією або висновком (у разі надання висновку або інформації негативного характеру); 7) узагальнювальний висновок; 8) додатки, які містять матеріали, що підтверджують викладену інформацію щодо судді (кандидата на посаду судді), та пояснення судді (кандидата на посаду судді). Інформація, зазначена в пунктах 4-5 абзацу першого цього підпункту, має бути персоніфікованою та містити інформацію про особу, яка надала таку інформацію (джерело походження інформації). У разі недотримання зазначених вимог така інформація вважається анонімною і не підлягає розгляду. Інформація або висновок мають бути підписані усіма членами Громадської ради доброчесності, які брали участь в ухваленні рішення про надання Комісії інформації або висновку. До інформації або висновку додається витяг з протоколу із зазначенням результатів голосування щодо їх надання Комісії. У разі недотримання Громадською радою доброчесності зазначених вимог Комісія у складі колегії може ухвалити рішення про залишення без розгляду такої інформації або висновку.

Із аналізу процитованих норм видно, що висновок має бути підписаний усіма членами Громадської ради доброчесності, які брали участь в ухваленні рішення про надання Комісії інформації або висновку.

Проте, в порушення імперативної вимоги щодо підписання висновку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики всіма членами ГРД, які брали участь у голосуванні, оскаржуваний висновок містить лише електронний цифровий підпис координатора ГРД. Таким чином, вищевказаний Висновок від 26 квітня 2019 року не можна вважати таким, який прийнятий та затверджений відповідно до вимог Регламенту ВККС.

Окремо суд вказує й на те, що у спірному висновку зазначено, що Громадська рада доброчесності не змогла забезпечити судді право на відповідь до початку її співбесіди з Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, оскільки суддя не надав контактної інформації. Громадська рада доброчесності готова розглянути пояснення судді, якщо такі надійдуть

Разом з тим, суд зазначає, що досьє судді, до якого за відповідним запитом може мати доступ член ГРД, містить відповідну контактну інформацію, тому відповідач не був позбавлений права направити такий запит та отримати засоби зв`язку з позивачем, або самостійно направити інформацію до господарського суду Київської області (через канцелярію), або на електронну адресу судді/суду.

Стосовно змісту оскаржуваного рішення, то тут суд вказує наступне.

Так, відповідач у висновку зазначив, що в проваджені судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. перебувала справа № 806/7690/13-а за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради про обмеження права на мирне зібрання.

За результатами розгляду справи суддя ОСОБА_1. прийняв постанову 26.11.2013 р. згідно якої адміністративний позов задовільнив частково, встановив обмеження права на мирне зібрання шляхом заборони Особі 1 та іншим учасникам мирної акції «Я обираю ЄС» під час проведення безстрокової мирної акції встановлювати малі архітектурні форми (намети, кіоски, навіси, в т.ч. стаціонарні та пересувні), використовувати звуко- і кіновідтворювальну та підсилювальну апаратуру з 26.11.2013 р. по 19.01.2014 р. на майдані Корольова у м. Житомирі. Як вказано у висновку, «про свавільність заборони свідчить той факт, що суддя задовільнив позов і обмежив свободу мирних зібрань з підстави невиконання своїх зобов`язань самим позивачем. Більш того суддя переклав на відповідача - організатора мирних зібрань ті обов`язки, які згідно з Європейською конвенцією з прав людини і практикою Європейського суду з прав людини, є позитивним зобов`язанням держави».

На підставі викладених фактів Громадська рада доброчесності зробила оцінку про невідповідність судді критеріям доброчесності та професійної етики.

Оцінюючи вказані у висновку обставини, суд зазначає наступне.

Як встановлено, 15.03.2017 р. Третьою Дисциплінарною палатою Вищої ради правосуддя ухвалою відмовлено у відкритті дисциплінарної справи стосовно судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1. за наслідком розгляду заяви ОСОБА_3 відносно прийняття рішення у справі №806/7690/13-а, яким обмежено право на мирне зібрання. При цьому, Палатою зазначено, що обставин, які б свідчили, що суддя ОСОБА_1. при прийнятті постанови від 26.11.2013 р. в справі №806/7690/13-а діяв поза межами допустимого суддівського розсуду, не встановлено та заява зводиться до незгоди із судовим рішенням.

Даючи оцінку діям судді ОСОБА_1 при розгляді справи №806/7690/13-а Третя Дисциплінарна палата вказала на те, що суддя, врахувавши проведення раніше запланованих масових заходів на тій території міста Житомира, на якій заплановано проведення масового заходу ОСОБА_5 , не заборонив проведення масового заходу «Я обираю Є.С», а лише обмежив його учасників у використанні звуко - та кіновідтворювальної апаратури і встановлені малих архітектурних форм (наметів, кіосків, навісів, тощо). Третя Дисциплінарна палата зазначила, що у цьому випадку право на мирні зібрання обмежене судом лише на певний час та певній території міста, у судовому рішенні в формі постанови наведено мотиви такого обмеження та, відповідно, мотиви відхилення позовних вимог в іншій частині. Ухвалене рішення не стосується прав та обов`язків осіб, які не залучались до судового розгляду. Обставин, які свідчили б, що суддя ОСОБА_1. при прийнятті постанови від 26.11.2013 р. в справі № 806/7690/13-а діяв поза межами допустимого суддівського розсуду, не встановлено.

Отже, як видно діям позивача у справі №806/7690/13-а надана оцінка та не встановлено порушень, а отже дана позиція відповідача, що викладена у висновку, є спростованою.

Стосовно посилань у висновку на повідомлення у ЗМІ, згідно якого позивач причетний до скасування Житомирським окружним адміністративним судом спеціальних дозволів на користування надрами, що були видані юридичним особам в "Бурштиновій справі", що розслідується Національним антикорупційним бюро України (далі НАБУ), то тут слід вказати, про таке.

По -перше, як вказано у самому висновку, ця інформація сама по собі не стала підставою для висновку, але, на думку відповідача, має бути оцінена у сукупності з іншими обставинами.

По-друге, як зазначалось вище, у висновку наводяться посилання на джерела інформації, а в разі необхідності самі джерела додаються до висновку.

Однак, у висновку не конкретизовано/не наведено джерело інформації, які саме ЗМІ оприлюднювали дану інформацію про ОСОБА_1 , як і не надано підтверджень того, що останній причетний до скасування Житомирським окружним адміністративним судом спеціальних дозволів на користування надрами, що були видані юридичним особам в "Бурштиновій справі", що розслідується Національним антикорупційним бюро України (далі НАБУ). Більш того, відсутні кримінальні справи за обвинуваченням позивача у скоєні кримінального правопорушення як і відсутні дисциплінарні стягнення.

А отже, такі судом до уваги не беруться.

Відтак надаючи оцінку оскаржуваному рішенню, суд вказує на наступне.

Відтак, оцінюючи оскаржуване рішення, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржуваний висновок прийнято без врахування розтлумачених критеріїв.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що спірний висновок є протиправним та, відповідно, підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, відтак, такий не сплачувався, а отже не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати висновок про невідповідність судді Житомирського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики, затвердженого Громадською радою доброчесності від 26 квітня 2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО НОМЕР_1 ).

Відповідач: Громадська рада доброчесності (вул. Генерала Шаповала, 9, м. Київ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вища кваліфікаційна комісія суддів України (вул. Генерала Шаповала, 9, м. Київ, ).

Повний текст рішення сформовано: 08.01.2020 р.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна