Справа № 1.380.2019.006376
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2020-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.006376
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2020 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області визнання протиправними дій, зобов`язання здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою, у якій просила провести перерахунок пенсії відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком. Проте, листом Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що підвищення до пенсії ОСОБА_1 виплачується у розмірі 43,52 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Позивач вказує, що має право на підвищення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки закон має вищу юридичну силу, а ніж постанова Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Ухвалою суду від 05.12.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачам у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву від 19.12.2019 (вх. № 48946), зазначає, що підвищення до пенсії ОСОБА_1 виплачується у розмірі 43,52 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 654 від 16.07.2008 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Звертає увагу, що позивач особисто не зазнала політичних репресій, а є особою, яка належить до членів сім`ї особи, яка зазнала політичних репресій. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у органах Пенсійного фонду України, отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням № 134440.

Згідно з довідкою Прокуратури Львівської області Яжик І.С., батько ОСОБА_1 , вироком військового трибуналу від 28.05.1945 засуджений на десять років позбавлення волі в ВТТ з конфіскацією майна та на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітований.

Відповідно до довідки Інформаційного бюро Управління внутрішніх справ України Львівської області МВС України від 14.06.1993 № 4/4-2227, зокрема, ОСОБА_1 (позивач), 1943 року народження , 21.10.1947 виселена із села Лінина-Мала Дублянського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення з конфіскацією майна в Омську область, з якого звільнена 12.06.1957. На підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_1 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Львівською міською радою 18.04.2012 ОСОБА_1 видано посвідчення №50/8-Р, відповідно до якого позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Позивач 12.07.2019 звернулась до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про проведення перерахунку пенсії відповідно пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 08.08.2019 № 193/40/Я-20/11.03-06 відмовилено у перерахунку пенсії. Відмова обґрунтована тим, що підпунктом 2 пункту 4 постанови КМУ від 16.08.2008 № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення» встановлено, що з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, проводиться підвищення в розмірі 54,40 грн, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - 43,52 грн. Надбавка ОСОБА_1 , як члену сім`ї реабілітованих, становить 43,52 грн.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 24 Конституції України гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до п.п. 2 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 01.09.2008 громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 грн, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 грн.

Відповідно до пункту 6 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

Стаття 28 Закону №1058-IV визначає розмір мінімальної пенсії за віком, який встановлений в розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум, відповідно до вимог частини першої статті 2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 № 966-XIV, застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної пенсії за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими статтею 28 Закону №1058-IV.

Стаття 28 вказаного Закону передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України "Про пенсійне забезпечення", який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом в постановах від 10.102018 у справі № 446/1549/16-а, від 27.11.2018 у справі № 446/1515/16-а та від 06.02.2019 у справі № 446/1848/16-а.

Аналізуючи співвідношення пункту 2 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 № 654 та пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", суд виходить з пріоритетності застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про пенсійне забезпечення", як нормативно-правового акту вищої юридичної сили.

Суд встановив, що згідно довідки Прокуратури Львівської області Яжик І.С., батько ОСОБА_1 , вироком військового трибуналу від 28.05.1945 засуджений на десять років позбавлення волі в ВТТ з конфіскацією майна та на підставі ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітований. Відтак, батько ОСОБА_1 зазнав політичних репресій і згодом був реабілітований.

Відповідно до довідки Інформаційного бюро Управління внутрішніх справ України Львівської області МВС України від 14.06.1993 № 4/4-2227 ОСОБА_1 (позивач), 1943 року народження , 21.10.1947 виселена із села Лінина-Мала Дублянського району Львівської області за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення з конфіскацією майна в Омську область з якого звільнена 12.06.1957. На підставі статті 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» ОСОБА_1 реабілітована з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Львівською міською радою 18.04.2012 ОСОБА_1 видано посвідчення №50/8-Р, відповідно до якого позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Суд зазначає, що оскільки позивач виселена за рішенням особливої наради при МДБ СРСР на спецпоселення з конфіскацією майна в Омську область, з якого звільнена 12.06.1957, тому ОСОБА_1 є особою, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність у ОСОБА_1 права на підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% мінімальної пенсії з віком, встановленої частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є протиправними, відтак для належного способу захисту суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки друга вимога немайнового характеру є похідною від першої вимоги, позивачем за подання даного позову сплачено 768, 40 грн, відтак, сплачену суму судового збору слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком з часу звернення за перерахунком пенсії відповідно до пункту «г» статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

4. Судовий збір в розмірі 768,40 грн стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея,10, м. Львів, 79016, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 04.01.2020.

Суддя Костецький Н.В.