Справа № 826/6489/17
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2020 року

Київ

справа №826/6489/17

адміністративне провадження №К/9901/41/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №826/6489/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 13 квітня 2017 року №346 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу поліції Печерського управління поліції.

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліції Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, у випадку не можливості поновити на даній посаді поновити на іншій аналогічні посаді на службі у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 заробітку плату за період з 13 лютого 2017 року по 13 квітня 2017 року у розмірі 7717,50 грн;

-стягнути з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у місті Києві від 13 квітня 2017 року №346 «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу поліції Печерського управління поліції.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу поліції Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, у випадку не можливості поновити на даній посаді поновити на іншій аналогічні посаді на службі у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 заробітку плату за період з 13 лютого 2017 року по 13 квітня 2017 року у розмірі 7717,50 грн.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, Головне управління Національної поліції у місті Києві звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з вказаною касаційною скаргою.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Посада публічної служби, яку обіймав позивач (майор - начальник відділу поліції Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві) та у зв`язку з проходженням служби на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції». Згідно з останньою під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, військові посадові особи вищого офіцерського складу, якими в силу частини другої статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є військовослужбовці зі званнями: генерал-майор, контр-адмірал, генерал-лейтенант, віце-адмірал, генерал-полковник, адмірал, генерал армії України.

Аналіз доводів касаційної скарги у сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року у справі №826/6489/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у місті Києві про поновлення на роботі.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

М.В. Білак

О.В. Калашнікова ,

Судді Верховного Суду