Справа № 826/1411/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2019-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

24 грудня 2019 року м. Київ№ 826/1411/14
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді Добрянської Я.І., за участю секретаря судового засідання Корніюк А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом громадянина Республіки Арменії ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України, Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області, Бердичівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 70; Управління Державної пенітенціарної служби в місті Києві та Київській області; Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області № 1; Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, Комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебуває адміністративна справа за позовом громадянина Республіки Арменії ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Київського слідчого ізолятора Управління Державної пенітенціарної служби України в місті Києві та Київської області, Бердичівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 70; Управління Державної пенітенціарної служби в місті Києві та Київській області; Вінницької установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Вінницькій області № 1; Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області, Комісію з ліквідації Державної пенітенціарної служби України про визнання бездіяльності протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.02.2014р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2014р. закінчено підготовче провадження та призначено адміністративну справу №826/1411/14 до судового розгляду в судовому засіданні.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.11.2016р. замінено відповідача Державну пенітенціарну службу України на правонаступника Міністерство юстиції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.09.2017р. призначено судове засідання у справі № 826/1411/14 на 01.11.2017 р. на 10:00 год. за адресою: м. Київ, Велика Васильківська, 81-А, зал судових засідань № 120, в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції у справі № 826/1411/14 за участю позивача громадянина Республіки Арменія ОСОБА_1 Бердичівській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 70 (13306, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Нізгурецька, 1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2019р. призначено судове засідання у справі № 826/1411/14 на 24.09.2019 р. на 10:00 год. за адресою: м. Київ, Велика Васильківська, 81-А, зал судових засідань № 120, в режимі відеоконференції. Забезпечення проведення відеоконференції у справі № 826/1411/14 за участю позивача громадянина Республіки Арменія ОСОБА_1 Бердичівській виправній колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 70 (13306, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Нізгурецька, 1).

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.10.2019р. у задоволенні заяви представника позивача адвоката Димова Д.Ф. про відвід судді Добрянській Я.І. від розгляду адміністративної справи № 826/1411/14 - відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.11.2019р. клопотання представника Міністерства юстиції України про заміну сторони у справі задоволено частково, залучено в якості співвідповідача у справі №826/1411/14 - Комісію з ліквідації Державної пенітенціарної служби України. У задоволенні клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України - відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2019р. поновлено провадження у справі. Призначено справу до розгляду на 26.11.2019р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019р. у задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 11.12.2019р. про відвід секретаря судового засідання у адміністративній справі № 826/1411/14 - відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що частина позовних вимог підлягає залишенню без розгляду, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 02.02.2014р.

Дослідивши вимоги позивача стосовно Вінницької установи виконання покарань № 1:

1. Визнати протиправними і упередженими дії Вінницької установи виконання покарань № 1 щодо ОСОБА_1 , які полягають:

- у порушенні абз.10 ч.2 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме в утриманні ОСОБА_1 разом з особами, що раніше працювали в органах внутрішніх справ, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, служби безпеки, прокуратури, юстиції, Державній кримінально-виконавчій службі України, в суді;

- у порушенні абз.5 ч.2 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме в утриманні ОСОБА_1 разом з особами, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності;

- у порушенні ч.1 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме в утриманні ОСОБА_1 в одиночній камері;

- у порушенні ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме у невідповідності побутових умов утримання ОСОБА_1 відповідним санітарно-гігієнічним правилам;

- у фальсифікації протоколів про застосування дисциплінарних стягнень до ОСОБА_1 шляхом поміщення в карцер на максимальний строк.

2. Визнати протиправними і відмінити дисциплінарні стягнення, накладені на ОСОБА_1 у період його утримання у Вінницькій установі виконання покарань № 1.

Стосовно Київського слідчого ізолятора:

3. Визнати протиправними дії Київського слідчого ізолятора стосовно ОСОБА_1 , що полягають в:

- порушенні абз.5 ч.2 ст.8 Закону «Про попереднє ув`язнення», а саме в його утриманні разом з особами, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності;

- в розміщенні ОСОБА_1 на спеціальний пост Київського слідчого ізолятора в період з 08.11.2012 по 21.04.2013;

- в переміщенні ОСОБА_1 по території Київського слідчого ізолятора у супроводженні закріплених працівників Київського слідчого ізолятора, двох співробітників спеціального підрозділу в масках і кінолога зі службовою собакою у період з 13.10.2011 по 13.06.2013;

- в переміщенні ОСОБА_1 по території Київського слідчого ізолятора у супроводженні співробітників підрозділу Київського військового воєнізованого формування в масках і кінолога зі службовою собакою в період з 27.10.2013 по 15.02.2014;

- у неможливості передачі ОСОБА_1 продуктів, ліків і наданні йому першої медичної допомоги без присутності співробітників підрозділу Київського військового воєнізованого формування в масках;

- у побитті ОСОБА_1 співробітниками спеціального підрозділу в масках 24.11.2012;

- в недопущенні адвоката ОСОБА_2 до ОСОБА_1 09.01.2013;

- в порушенні ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме через невідповідність побутових умов утримання ОСОБА_1 відповідним санітарно-гігієнічним правилам;

- у відмові ОСОБА_1 надати в камеру утримання стіл зі стільцем для роботи з документами;

- в порушенні ч.1 ст.107, ч.5 ст.110 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме в порушенні права ОСОБА_1 на телефонні розмови, зокрема, шляхом відмови в можливості зателефонувати хворій матері;

- в установленні над прогулянковими двориками № 1, № 2, № 3 сектора максимального рівня безпеки Київського слідчого ізолятора, де утримувався ОСОБА_1 , облаштування для приглушення сигналів мобільного зв`язку;

- в упередженому ставленні до ОСОБА_1 з боку посадових осіб і персоналу Київського слідчого ізолятора;

- у фальсифікації протоколів стосовно застосування до ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень у вигляді поміщення в карцер на максимальні строки;

- в застосуванні до ОСОБА_1 під надуманими приводами дисциплінарних стягнень у вигляді поміщення в карцер на Новий рік та на дні народження.

4. Визнати незаконним і скасувати рішення Київського слідчого ізолятора щодо взяття ОСОБА_1 на профілактичний облік як схильного до протиправних дій та втечі.

5. Визнати незаконним і скасувати рішення Київського слідчого ізолятора щодо взяття ОСОБА_1 на спеціальний облік як схильного до суїциду.

6. Визнати протиправним і скасувати стягнення, накладені на ОСОБА_1 у період його перебування в Київському слідчому ізоляторі.

Стосовно Бердичівської виправної колонії № 70:

7. Визнати протиправними і упередженими дії Бердичівської виправної колонії № 70 стосовно ОСОБА_1 , що полягають:

- у порушенні абз.4 ч.1 ст.8 Кримінально-виправного кодексу України, а саме, в обмеженні прав ОСОБА_1 на звернення з проханнями і скаргами до адміністрації установи;

- у порушенні ст.9 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, а саме в обмеженні права ОСОБА_1 сповідувати і практикувати будь-яку релігію;

- у переведенні ОСОБА_1 щотижня в обов`язковому порядку з однієї камери до іншої;

- в обмеженні права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя;

- в порушенні ч.3 ст.110 Кримінально-виконавчого кодексу України шляхом обмеження надання ОСОБА_1 побачень з адвокатом Зайцевою М.О.;

- у недопуску адвоката Зайцевої М.О. до ОСОБА_1 під час застосування до нього дисциплінарних стягнень;

- у порушенні ч.5 ст.110 Кримінально-виправного кодексу України шляхом обмеження права ОСОБА_1 на телефонні розмови;

- у порушенні ст.115 Кримінально-виправного кодексу України у зв`язку з невідповідністю побутових умов утримання ОСОБА_1 відповідним санітарно-гігієнічним вимогам;

- у порушенні абз.3 ч.1 ст.8 Кримінально-виправного кодексу України, а саме права ОСОБА_1 на гуманне відношення до нього та повагу його гідності;

- в упередженому ставленні до ОСОБА_1 з боку посадових осіб і персоналу Бердичівської виправної колонії № 70;

- у порушенні права ОСОБА_1 на отримання належної медичної допомоги та лікування.

8. Визнати протиправними і скасувати стягнення, накладені на ОСОБА_1 в період відбування покарання в Бердичівській виправній колонії № 70.

9. Визнати протиправною і скасувати постанову начальника Бердичівської виправної колонії № 70 від 01.09.2013 року про розміщення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в карцер строком на 15 діб.

10. Визнати протиправною і скасувати постанову начальника Бердичівської виправної колонії № 70 від 27.09.2013 про переведення ОСОБА_1 13.09.13 в одиночну камеру строком на три місяці.

Стосовно управління Державної пенітенціарної служби

11. Визнати протиправними дії управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області стосовно ОСОБА_1 , що полягають у відмові забезпечити йому в камері утримання в Київському слідчому ізоляторі стола зі стільцем для роботи з документами.

12. Визнати протиправною і скасувати вказівку першого заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській облаті Шейкіна І.В. від 13.11.2012 № 10-5156 стосовно ОСОБА_1 .

13. Визнати протиправною і скасувати вказівку заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області від 28.10.2013 № 10-5166 стосовно ОСОБА_1

14. Визнати протиправними дії управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області, які полягають у приховуванні незаконних дій Київського слідчого ізолятора управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області стосовно ОСОБА_1

15. Визнати протиправними дії управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області, які полягають у приховуванні незаконних дій Бердичівської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області № 70 стосовно ОСОБА_1 .

Стосовно Державної пенітенціарної служби України:

16. Визнати протиправною бездіяльність Державної пенітенціарної служби України, що полягає у відсутності будь-якого реагування на порушення і беззаконня стосовно ОСОБА_1 .

17. Визнати протиправними дії Державної пенітенціарної служби України, які полягають у приховуванні незаконних дій Вінницької установи виконання покарань № 1, Київського слідчого ізолятора, Бердичівської виправної колонії № 70, управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області стосовно ОСОБА_1

Стосовно Вінницької установи виконання покарань № 1:

Як вбачається з матеріалів справи, у Вінницькій установі виконання покарань № 1 ОСОБА_1 перебував з 28.03.2011р по 13.10.2011р.

Вимоги позивача до вказаного відповідача не містять жодної дати вчинення Вінницькою установою покарань № 1 оскаржуваних дій стосовно нього. Водночас, ураховуючи період перебування позивача у згаданій установі, суд приходить до висновку, що всі ці дії мали місце у період з 28.03.2011р по 13.10.2011р.

Відтак, граничним строком для звернення позивача до суду з позовом щодо оскарження дій, вчинених стосовно нього Вінницькою установою виконання покарань №1 у період з 28.03.2011 по 13.10.2011, є 14.04.2012р, тоді як до суду позивач звернувся лише 02.02.2014р.

При цьому матеріалами справи підтверджується, що позивач знав про порушення своїх прав оскаржуваними діями Вінницької установи виконання покарань в період з 28.03.2011 по 13.10.2011, оскільки як сам безпосередньо так і через адвокатів, що надавали йому правову допомогу, неодноразово оскаржував ці дії в адміністративному порядку як до начальника Вінницької установи виконання покарань, так і до органів Державної пенітенціарної служби України.

Зокрема, з копій листа адвоката позивача Усенка І.В. від 18.04.2011, адресованого начальнику Вінницької установи виконання покарань № 1 (а.с.29 т.1), та листа Вінницької установи виконання покарань № 1 від 04.05.2011 № 12/3763, адресованого адвокату Усенку І.В. (а.с.30 т.1) вбачається оскарження названим адвокатом неналежних умов утримання ОСОБА_1 в камері у зв`язку з його утриманням з іншими особами всупереч вимогам абзаців 5 та 10 ч.2 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», в одиночній камері всупереч вимогам ч.ст.8 цього ж Закону, а також у зв`язку з незадовільними санітарно-гігієнічними умовами в камері.

З листа управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Вінницькій області від 29.06.2011 № 2/А-477 (а.с.32 т.1), адресованого адвокату ОСОБА_1 Алояну О.Ш., також вбачається оскарження останнім неналежних умов утримання позивача в камері та безпідставно накладених на нього дисциплінарних стягнень.

З довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_1 (а.с.35-37 т.2) під час перебування у Вінницькій установі виконання покарань № 1 вбачається застосування до нього 5 дисциплінарних стягнень, які погашено в установленому порядку, а саме:

- догана за зберігання заборонених предметів, накладена постановою начальника від 04.04.2011 № 92 (а.с.12 т.4), яку оголошено позивачу 04.04.2011, від підпису про що він відмовився;

- догана за перешкоджання переміщення ув`язненого до камери, накладена постановою начальника від 13.05.2011 № 124 (а.с.22 т.4 ), яку оголошено позивачу 13.05.2011, від підпису про що він відмовився;

- поміщення в карцер на 10 діб за зберігання заборонених предметів відповідно до постанови начальника від 02.06.2011 № 51, (а.с.35 т.4), яку оголошено 02.06.2011, про що свідчить підпис позивача в постанові;

- поміщення в карцер на 10 діб за зберігання заборонених предметів відповідно до постанови начальника від 20.07.2011 № 59 (а.с.44 т.4), яку оголошено позивачу 20.07.2011, від підпису про що він відмовився;

- поміщення в карцер на 7 діб за зберігання заборонених предметів відповідно до постанови начальника від 12.09.2011 № 1, (а.с.58 т.4), з якою позивача ознайомлено 12.09.2011, про що свідчить його підпис в постанові.

Звернення позивача до суду з позовними вимогами до Вінницької установи виконання покарань № 1 майже через 2 роки після сплину встановленого законом строку (02.02.2014р) є підставою для залишення цих вимог без розгляду на підставі КАС України.

Стосовно Київського слідчого ізолятора:

Суд дійшов до висновку про необхідність залишити без розгляду частину вимог позивача до Київського слідчого ізолятора у зв`язку з недотриманням встановленого ст.122 КАС України строку звернення з ними до суду.

Зокрема, позивач просить визнати протиправними дії Київського слідчого ізолятора щодо його розміщення на спеціальний пост Київського слідчого ізолятора в період з 08.11.2012 по 21.04.2013.

При цьому звернення позивача до суду з указаною вимогою мало відбутись протягом шести місяців від часу вчинення оскаржуваної дії, а саме у період з 22.04.2013р до 22.10.2013р, тоді як до суду він звернувся поза межами установленого законом строку.

Також підлягає залишенню без розгляду позовна вимога про визнання протиправними дій Київського слідчого ізолятора щодо переміщення ОСОБА_1 по території Київського слідчого ізолятора в супроводженні закріплених працівників Київського слідчого ізолятора, двох співробітників спеціального підрозділу в масках і кінолога зі службовою собакою у період з 13.10.2011 по 13.06.2013р.

Такий висновок суду обґрунтовується тим, що оскаржити зазначені дії позивач повинен був у період з 14.06.13р по 14.12.2013р.

Поза межами встановленого шестимісячного строку (з 25.11.2012р по 25.05.2013р) відбулось також звернення позивача до суду з вимогою про визнання протиправними дій Київського слідчого ізолятора щодо його побиття 24.11.2012р співробітниками спеціального підрозділу в масках.

Недотримано позивачем граничного строку звернення до суду щодо оскарження протиправних дій Київського слідчого ізолятора про недопущення до нього 09.01.2013р адвоката Петренко І.Л., оскільки звернення з цією вимогою повинно було відбутись до 10.07.2013р.

Стосовно вимог позивача про визнання протиправними дій Київського слідчого ізолятора щодо фальсифікації протоколів про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді поміщення в карцер на максимальні строки, застосування під надуманими приводами цих стягнень у вигляді поміщення в карцер на Новий рік та на дні народження, а також оскарження дисциплінарних стягнень, накладених на ОСОБА_1 протягом його перебування в Київському слідчому ізоляторі, необхідно зазначити наступне.

Згідно з довідкою про заохочення і стягнення засудженого (а.с.35-37 т.2) протягом перебування в Київському слідчому ізоляторі на ОСОБА_1 накладено 13 дисциплінарних стягнень, а саме:

1) поміщення в карцер на 7 діб з 07.12.2011 по 14.12.2011 за невиконання законних вимог представників адміністрації відповідно до постанови начальника від 07.12.2011 № 257/359 (а.с.73 т.4), яку йому оголошено 07.12.2011, від підпису про що він відмовився, що підтверджується актом від 07.12.2011 (а.с.77 т.4);

2) поміщення в карцер на 10 діб з 30.12.2011 по 09.01.2012 за зберігання заборонених предметів відповідно до постанови начальника від 30.12.2011 № 324, (а с.76 т.4), з якою його ознайомлено 20.12.2011, від підпису про що відмовився, що підтверджується актом від 30.12.2013 (а.с.30 т.4);

3) поміщення в карцер на 2 доби з 12.03.2012 по 14.03.2012 за невиконання законних вимог представників адміністрації відповідно до постанови начальника від 12.03.2012 (а.с.82 т.4), з якою його ознайомлено 12.03.2012, від підпису про що відмовився, що підтверджується актом від 12.03.2012 (а.с.85 т.4);

4) поміщення в карцер на 4 доби з 22.03.2012 по 26.03.2012 за невиконання законних вимог представників адміністрації відповідно до постанови начальника від 22.03.2012 № 644/228);

5) поміщення в карцер на 3 доби з 27.03.2012 по 30.03.2012 за невиконання законних вимог представників адміністрації відповідно до постанови начальника від 27.03.2012 № 243 (а.с.92 т.4), з якою ознайомлений 27.03.2012, що підтверджується підписом в постанові;

6) догана за зберігання заборонених предметів відповідно до наказу начальника від 13.04.2012 № 43 (а.с.97 т.4), з яким позивач ознайомлений, що підтверджується його підписом в наказі;

7) догана за перешкоджання у проведенні обшуку відповідно до наказу начальника від 19.06.2012 № 75 (а.с.106 т.4), від ознайомлення з яким відмовився, що підтверджується актом від 19.06.2012;

8) поміщення в карцер на 8 діб з 19.09.2012 по 27.09.2012 за зберігання заборонених предметів відповідно до постанови начальника від 19.09.2012 № 1533 (а.с.118 т.4), з яким ознайомлений;

9) догана за образу адміністрації відповідно до наказу начальника від 20.09.2012 № 117 (а.с.112 т.4), з яким ознайомлений;

10) догана за зберігання заборонених предметів відповідно до наказу начальника від 19.11.2012 № 144 (а.с.124 т.4), від ознайомлення з яким відмовився, що підтверджується актом від 19.11.2012 (а.с.132 т.4);

11) догана за зберігання заборонених предметів відповідно до наказу начальника від 28.11.2012 № 148 (а.с.133 т.4), від ознайомлення з яким відмовився, що підтверджується актом від 28.11.2012 (а.с.145 т.4);

12) поміщення в карцер на 5 діб за образу адміністрації відповідно до постанови начальника від 14.12.2012 № 1716 (а.с.148 т.4),

13) догана за зберігання заборонених предметів відповідно до постанови начальника від 06.11.2013 № 1026).

Таким чином, низка дисциплінарних стягнень, зазначених в позиціях від 1 до 12, накладались на позивача у період з 07.12.2011р по 14.12.2012р, щодо оскарження яких на день його звернення до суду шестимісячний строк сплинув. Зокрема, стосовно останнього дисциплінарного стягнення, накладеного постановою начальника Київського слідчого ізолятора від 14.12.2012р цей строк сплинув 16.06.2013р. Тому звернення ОСОБА_1 до суду 02.02.2014р з вимогами про визнання протиправними накладених на нього Київським слідчим ізолятором дисциплінарних стягнень, зазначених в позиціях 1-12, а також протиправних дій Київського слідчого ізолятора стосовно фальсифікації протоколів про застосування дисциплінарних стягнень у вигляді поміщення в карцер на максимальні строки, застосування під надуманими приводами цих стягнень у вигляді поміщення в карцер на Новий рік та на дні народження, відбулося поза межами встановленого законом граничного строку, що є підставою для залишення цих вимог без розгляду.

Матеріалами справи підтверджується, що всі дисциплінарні стягнення позивачу оголошувались та всі вони є погашеними, тому він не міг не знати про їх застосування стосовно нього, а отже з моменту їх застосування знав і повинен був знати про порушення своїх прав цими стягненнями та діями Київського слідчого ізолятора, які стосуються накладення на нього цих стягнень.

Окрім того, матеріалами справи також підтверджується, що адвокат ОСОБА_1 Димов Д.Ф. у відповідь на його звернення до Київського слідчого ізолятора разом із листом від 23.01.2012р № Д-24 (а.с.35т1) отримав копії постанов про накладення дисциплінарних стягнень на ув`язненого ОСОБА_1 , а саме: постанови начальника Київського слідчого ізолятора від 07.12.2011р № 257/359 та від 30.12.2011р № 324, отже, в інтересах позивача також міг їх своєчасно оскаржити.

Стосовно Бердичівської виправної колонії № 70:

Однією із позовних вимог ОСОБА_1 є вимога про визнання протиправними і скасувати стягнень, накладені на нього в період відбування покарання в зазначеній установі.

З листів Державної пенітенціарної служби України від 15.01.2014 № 8/1-256-4/П-5557 (а.с.39-40 т.3) та № 8/1-257-14/3-5556, адресованих адвокату позивача Зайцевій М.О. (а.с.90- 94 т.1), а також з довідки Бердичівської виправної колонії № 70 про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_1 (а.с.74-75 т.2) вбачається, що за час перебування в Бердичівській виправній колонії № 70 засуджений ОСОБА_1 допустив 8 порушень встановленого режиму утримання:

1) нетактовна поведінка по відношенню до молодших інспекторів, у зв`язку з чим постановою начальника від 18.06.2013 (а.с.159 т.4) йому оголошено догану, зі змістом якої він ознайомлений;

2)порушення розпорядку дня, у зв`язку з чим постановою першого заступника установи від 21.06.2013 (а.с.165 т.4) йому оголошено догану, зі змістом якої він ознайомлений;

3)нетактовна поведінка по відношенню до молодших інспекторів, у зв`язку з чим постановою начальника від 16.07.2013 (а.с.171 т.4) йому оголошено догану, від ознайомлення зі змістом якої він відмовився;

4)нетактовна поведінка по відношенню до молодших інспекторів, у зв`язку з чим постановою начальника колонії від 19.07.2013 (а.с.177 т.4) йому оголошено догану, від ознайомлення з якою відмовився;

Стосовно управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області:

12. Визнати протиправною і скасувати вказівку першого заступника начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області Шейкіна І.В. від 13 .11.2012р № 10-5156 в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Представник позивача в пояснення (а.с.17-19 т.7) стверджує, що протягом періоду перебування позивача в Київському слідчому ізоляторі він неодноразово звертався з численними скаргами на його дії до органів прокуратури, управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області, до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини тощо, щоразу розраховуючи на те, що в такий спосіб захистить свої порушені права. Однак, це не дало жодного результату.

Відтак, позивач знав про порушення своїх прав, оскаржуваними діями Київського слідчого ізолятора. При цьому звернення його зі скаргами в адміністративному порядку не позбавляло його права звернутися з позовом на ці дії до суду в межах строку, установленого законом.

Представник позивача Петренко І.Л. не заперечує пропущення позивачем строку звернення до суду з позовом до Вінницької УВП № 1. Разом з тим, обґрунтовуючи поважність причин пропуску цього строку представник позивача в клопотанні від 13.11.2014 (а.с.17-19 т.7) вказує на відсутність у позивача юридичної освіти, незнання законів України, зазначає, що позивач є іноземцем, перебуває на території чужої для нього країни з іншою системою права та укладом життя, а також про те, що всі його думки в той час були спрямовані на доведення невинуватості у пред`явленому обвинуваченні щодо скоєння важкого злочину. При цьому представник згадує про неодноразові звернення ОСОБА_1 та його батьків до органів прокуратури, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зі скаргами про порушення прав позивача протиправними діями Вінницької установи виконання покарань № 1.

В той же час суд не може прийняти вказані доводи представника позивача про поважність наведених причин з огляду на таке.

- відповідно до статті 6 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, які перебувають у місцях попереднього ув`язнення, мають обов`язки і права, встановлені законодавством для громадян України, з обмеженнями, що передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, згідно з ч.6 ст.13 згаданого Закону скарги, заяви і листи з питань, не пов`язаних з провадженням у справі, розглядаються адміністрацією місця попереднього ув`язнення або надсилаються за належністю в порядку, встановленому законом;

- згідно з приписами ст.15 вищевказаного Закону до осіб, взятих під варту, які порушують вимоги режиму, адміністрація місця попереднього ув`язнення, поміж іншого, може застосовувати такі заходи стягнення як догану, а до злісних порушників режиму, взятих під варту, - догану. Накладене стягнення виконується негайно або не пізніше одного місяця з дня його винесення.

Оскільки матеріалами справи підтверджується як вбачається з матеріалів справи, усі застосовані до позивача дисциплінарні стягнення є погашеними, то він не міг не знати про їх застосування стосовно нього, а тому з моменту їх застосування знав і повинен був знати про порушення своїх прав цими дисциплінарними стягненнями;

- відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, мають право на захист своїх прав та інтересів особисто або за допомогою захисника з моменту затримання або взяття під варту, а також на повідомлення під час взяття під варту підстав та мотивів взяття під варту, оскаржувати їх у суді, отримати в друкованому вигляді роз`яснення положень статей 28, 29, 55, 56, 59, 62 та 63 Конституції України, цієї статті та інших прав затриманих або взятих під варту, встановлених законом, у тому числі права здійснювати захист своїх прав та інтересів особисто або за допомогою захисника з моменту затримання або арешту (взяття під варту) особи, права відмовитися від надання будь-яких пояснень або свідчень до прибуття захисника;

- позивач, хоча і є іноземцем, але як вбачається з матеріалів справи, добре володіє російською мовою, знання якої надає йому можливість ознайомитися із законодавством України, опублікованим в тому числі й російською мовою;

- у період перебування у Вінницькій УВП № 1 позивач користувався правовою допомогою адвокатів, які в його інтересах неодноразово оскаржували згаданої установи в адміністративному порядку;

- оскарження дій Вінницької УВП № 1 в адміністративному порядку жодним чином не перешкоджало позивачу як безпосередньо так і за допомогою адвокатів оскаржити ці дії в судовому порядку.

Беручи до уваги наведене, суд вважає за необхідне вимоги позивача в частині зазначених позовних вимог залишити без розгляду.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов в частині зазначених вимог подано з пропуском встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідачів, якщо позивач вважав, що діями чи бездіяльністю відповідачів порушуються його права та законні інтереси.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду, суд визнав неповажними, відтак дійшов висновку про залишення позову в частині вимог без розгляду відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 КАС України.

Керуючись ст.ст. 205, 240, 241, 248, 250 КАС України, Окружний адміністративний суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Адміністративний позов громадянина Республіки Арменії ОСОБА_1 в частині вимог щодо:

1. Визнання протиправними і упередженими дії Вінницької установи виконання покарань № 1 щодо ОСОБА_1 , які полягають:

- у порушенні абз.10 ч.2 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме в утриманні ОСОБА_1 разом з особами, що раніше працювали в органах внутрішніх справ, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, служби безпеки, прокуратури, юстиції, Державній кримінально-виконавчій службі України, в суді;

- у порушенні абз.5 ч.2 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме в утриманні ОСОБА_1 разом з особами, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності;

- у порушенні ч.1 ст.8 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме в утриманні ОСОБА_1 в одиночній камері;

- у порушенні ч.ч.1, 2 ст.11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», а саме у невідповідності побутових умов утримання ОСОБА_1 відповідним санітарно-гігієнічним правилам;

- у фальсифікації протоколів про застосування дисциплінарних стягнень до ОСОБА_1 шляхом поміщення в карцер на максимальний строк.

2. Визнання протиправними і відмінити дисциплінарні стягнення, накладені на ОСОБА_1 у період його утримання у Вінницькій установі виконання покарань № 1.

3. Визнання протиправними дії Київського слідчого ізолятора:

- щодо його розміщення на спеціальний пост Київського слідчого ізолятора в період з 08.11.2012р. по 21.04.2013р;

- щодо переміщення ОСОБА_1 по території Київського слідчого ізолятора в супроводженні закріплених працівників Київського слідчого ізолятора, двох співробітників спеціального підрозділу в масках і кінолога зі службовою собакою у період з 13.10.2011 по 13.06.2013;

- про визнання протиправними дій Київського слідчого ізолятора щодо його побиття 24.11.2012 співробітниками спеціального підрозділу в масках;

- про недопущення до нього 09.01.2013р. адвоката Петренко І.Л.;

- щодо фальсифікації протоколів про застосування до нього дисциплінарних стягнень у вигляді поміщення в карцер на максимальні строки, застосування під надуманими приводами цих стягнень у вигляді поміщення в карцер на Новий рік та на дні народження, а також оскарження дисциплінарних стягнень, накладених на ОСОБА_1 протягом його перебування в Київському слідчому ізоляторі;

4. Визнання протиправною і скасування вказівки першого заступника начальника Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області Шейкіна І.В. від 13.11.2012 № 10-5156 в частині, що стосується ОСОБА_1

- залишити без розгляду.

2. Роз`яснити, що позивач після усунення підстав, з яких позов залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 292-297 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська

Повний текст ухвали виготовлений 10.01.2020 року.