Справа № 540/1671/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1671/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - Паламарчука В.В.,

представника відповідача - Горішнього К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до матеріальної відповідальності,

встановив:

12.08.2019 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 від 29.12.2018 року № 468, в частині притягнення позивача до матеріальної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. За результатами службового розслідування, оформленого Актом від 29.12.2018 року, виконуючим обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено спірний наказ № 468, яким зокрема позивача було притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму втраченого військового речового майна 35014,95 грн. Позивач звертався зі скаргою від 15.02.2019 року на спірне рішення до командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 », якому підпорядковується відповідач 1, проте відповіді станом на момент звернення до суду із даним позовом ОСОБА_1 не отримував. Позивач наголошує на тому, що службове розслідування було проведено з грубим порушенням законодавства, так як його до видання спірного наказу не було ознайомлено з матеріалами службового розслідування, у зв`язку із чим, позбавлено можливості подати клопотання та заперечення. Крім того, позивач неодноразово звертався до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 із рапортами, в яких вказував на те, що речового майна не отримував, тому не може нести відповідальність за його втрату.

Ухвалою суду від 02.09.2019 року провадження у справі відкрито, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 29.10.2019 року.

24.09.2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній не погоджується із доводами, викладеними у позові, з наступних підстав. Вказує на те, що з 03.09. по 12.09.2018 року з військовозобов`язаними Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) проведено навчальні збори, під час яких всіх військовозобов`язаних було забезпечено речовим майном, яке у вересні 2018 року було передано від ІНФОРМАЦІЯ_3 до ВЧ НОМЕР_1 . Обов`язки командира ВЧ НОМЕР_1 виконував ОСОБА_1 . Відповідач 1 стверджує, що по закінченню навчальних зборів наведеною військовою частиною було повернуто речове майно до Херсонського ОВК баз складання накладної. По закінченню підрахунку отриманого від військової частини речового майна, було виявлено нестачу на загальну суму 35014,95 грн. Наведені обставини підтверджуються висновками службового розслідування, оформленого Актом від 29.12.2018 року. Відповідач 1 наголошує на тому, що позивачем не здійснено належної організації обліку, видачі та повернення військового речового майна, чим порушено вимоги ст. 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV та п. 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міноборони від 16.07.1997 року № 300. На думку відповідача 1, відсутність належного обліку та відповідно зберігання речового майна стало причиною заподіяння шкоди у вигляді його нестачі, що у свою чергу є підставою для притягнення до матеріальної відповідальності із зазначенням розміру суми, яка підлягає стягненню відповідно до вимог п. 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради від 23.06.1995 року № 243/95-ВР. За наведених обставин, відповідач 1 вважає спірний наказ виданим у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому таким, що скасуванню не підлягає.

Суд зауважує на те, що з 01.10.2019 року по 31.10.2019 року головуючий суддя по справі перебував на лікарняному, у зв`язку із чим, підготовче засідання, призначене на 29.10.2019 року, не відбулось.

За наведених обставин, підготовче засідання призначено на 02.12.2019 року.

Ухвалою суду від 02.12.2019 року вирішено залучити до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Міністерство оборони України (далі відповідач 2, Міноборони); зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 у триденний строк з моменту отримання даної ухвали надати до суду копію Акта перевірки наявності підстав для притягнення майора ОСОБА_3 , майора ОСОБА_1 та капітана ОСОБА_4 до матеріальної відповідальності, згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_2 № 192 від 29.03.2019 року зі всіма додатками, поясненнями та запереченнями; закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 17.12.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 17.12.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні, у зв`язку із необхідністю отримання доказів. Судове засідання призначено на 19.12.2019 року.

У засіданні 19.12.2019 року головуючий суддя вийшов до нарадчої кімнати до 20.12.2019 року.

У судове засідання сторони з`явились.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву, передбаченим приписами ст. 162 КАС України, незважаючи на отриману ухвалу про відкриття провадження, яку вручено уповноваженому представнику Міноборони 06.12.2019 року, що підтверджується повернутим до суду рекомендованим повідомленням.

Згідно положень ч. 2 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини.

У відповідності до рішення начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України від 18.07.2018 року № 2004/с/дск, наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 01.08.2018 року № 527 дск та наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.08.2018 року № 262 дск, у період з 03.09. по 12.09.2018 року проводилися навчальні збори з військовозобов`язаними військової частини НОМЕР_3 та підпорядкованими їй ВЧ НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 .

Для проведення навчальних зборів командирам наведених ВЧ зі сховищ Херсонського ОВК завідувачем сховища відділення матеріального забезпечення Херсонського ОВК державним службовцем ОСОБА_5 видано речове майно в кількості необхідній для забезпечення особового складу підрозділів.

Від ВЧ НОМЕР_1 отримати майно або організувати його отримання мав командир цієї військової частини майор ОСОБА_1 .

За рапортом та пояснювальною ОСОБА_5 , після завершення навчань до сховища Херсонського ОВК від військових частин НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_1 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 речове майно повернуто не у повному обсязі.

На виконання наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.11.2018 року №389, заступником начальника відділу територіальної оборони Херсонського ОВК майором Чертковим О.В., відповідно до п. п. 17, 20 Положення про матеріальну відповідальність, затвердженого постановою ВРУ від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, проведено службове розслідування за фактом втрати майна під час проведення навчальних зборів з військовозобов`язаними ВЧ НОМЕР_3 в період з 03.09. по 12.09.2018 року.

Результати службового розслідування оформлені Актом від 29.12.2018 року (затверджено ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 ).

Згідно змісту наведеного Акта, командиром ВЧ НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 згідно накладної від 27.08.2019 року № 3 отримано та не повернуто:

- костюм літній польовий 23 ком., вартість за одиницю - 799,80 грн., загальна 18395,40 грн.;

- костюм вітро-вологозахисний 2 ком., вартість за одиницю 591,96 грн., загальна 1183,92 грн.;

- фуфайка з коротким рукавом 27 шт., вартість за одиницю 59,99 грн., загальна 1619,73 грн.;

- рушник бавовняний 15 шт., вартість за одиницю 20,58 грн., загальна 308,70 грн.;

- ремінь брючний 6 шт., вартість за одиницю 1,20 грн., загальна 7,20 грн.;

- черевики з високим берцем 10 пар, вартість за одиницю 1350,00 грн., загальна 13500,00 грн.

Загальна вартість нестачі речового майна за ВЧ НОМЕР_1 згідно розрахунку його вартості (додаток до Акта № 5 від 27.12.2018 року), становить 35014,95 грн.

В Акті вказано на те, що всупереч приписам ст. 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV, п. 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міноборони від 16.07.1997 року № 300, командир ВЧ НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 не проконтролював порядок збереження та використання отриманого ним майна речової служби, необхідного для забезпечення особового складу, чим заподіяв шкоду державі на суму 35014,95 грн.

Таким чином, за висновками службового розслідування, за завдання прямої дійсної шкоди, завданою шляхом військового речового майна, на підставі п. п. 1, 2, 13, 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою ВРУ від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, запропоновано притягнути до повної матеріальної відповідальності, зокрема командира ВЧ НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 на суму 35014,95 грн.

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_2 від 29.12.2018 року № 468 командира ВЧ НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на суму заподіяної шкоди в сумі 35014,95 грн.

В подальшому позивач звернувся до командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » генерал-майора ОСОБА_6 зі скаргою від 15.02.2019 року на наказ від 29.12.2018 року № 468, просив його скасувати. Відповіді на вказану скаргу матеріали справи не містять.

Не погоджуючись із спірним наказом позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений законом України від 24.03.1999 року N 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України (ст.1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ч. 3 ст. 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР (далі Положення № 243/95-ВР).

Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини. У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.

Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.

У висновку розслідування викладаються факти, встановлені відповідно до вимог пунктів 3 і 19 цього Положення, та пропозиції про притягнення винної особи (винних осіб) до обмеженої, повної чи підвищеної матеріальної відповідальності, а в разі необхідності - обґрунтування можливості зменшення суми, що підлягає стягненню з винного для відшкодування заподіяної шкоди (п. п. 17, 18, 21 Положення № 243/95-ВР).

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані (ч.7 ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначається Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України N 608 від 21.11.2017 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 р. за №1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

- виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

- розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення (п. 1 розділу ІV Порядку № 608).

Особи, які проводять службове розслідування, мають право:… отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані) (абз. 3 п. 2 розділу ІV Порядку № 608).

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

- знати підстави проведення службового розслідування;

- бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

- відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

- давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

- ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України (п. 3 розділу ІV Порядку № 608).

В даних нормах закріплено право осіб, які проводять службове розслідування, отримувати від посадових осіб пояснення, а у випадку використання ними права на отримання пояснень, надання таких письмових пояснень по суті предмета службового розслідування стає обов`язком посадових (службових) осіб Збройних Сил України.

Враховуючи, право, а не обов`язок, осіб, які проводять службове розслідування на отримання пояснень та суміжне з ним право, а не обов`язок, військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування на надання таких пояснень, сама лише відсутність пояснень не є безумовною підставою для визнання висновків службового розслідування неправомірними.

Ознайомлення військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування з актом службового розслідування не входить до обов`язків осіб, які проводять службове розслідування.

Таким чином, суд вважає, що доводи позивача про порушення відповідачем 1 порядку проведення службового розслідування є необґрунтованими.

Щодо правомірності висновків службового розслідування, суд зазначає наступне.

Як вбачається із висновку Акта «Про результати службового розслідування за фактом втрати майна під час проведення навчальних зборів» від 29.12.2018 року, командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_1 визнано винним у протиправній бездіяльності, яка полягає у тому, що останній не проконтролював порядок збереження та використання майна, отриманого ним та необхідного для забезпечення особового складу, що призвело до втрати речового майна та заподіяння збитків державі на суму 35014,95 грн.

Позивач переконаний, що не може бути притягнутий до матеріальної відповідальності, так як не отримував речового майна.

Згідно Акта розслідування від 29.12.2018 року, факт отримання речового майна командиром ВЧ НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 підтверджується накладною від 27.08.2019 року № 3, проте суд відзначає, що графу накладної «Прийняв» не заповнено, водночас у графі «Здав» міститься власноручний запис «к - н підпис Невідничий», що вказує на те, що майно, яке мало бути видане військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 , отримувалось та було здано.

З додатку № 5 до Акта розслідування слідує, що вартість неповернутого майна становить за розрахунком 35014,95 грн.

З наявної у матеріалах розслідування пояснювальної завідувача сховищем відділення матеріального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 державного службовця ОСОБА_5 вбачається: «195-ий батальйон майора ОСОБА_1 отримав майно згідно накладної за № 3 від 27.08.2018 року, особистий підпис не ставив тому що майно отримували співробітники ІНФОРМАЦІЯ_5 , а потім йому передавали.».

Аналіз наведених обставин свідчить на користь висновку про те, що речове майно все ж отримувалось 195-им батальйоном майора ОСОБА_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) за накладною від 27.08.2018 року № 3, проте командир військової частини ВЧ НОМЕР_1 від підпису накладної відмовився.

При цьому суд зауважує, що позивачем не заперечується отримання речового майна військовослужбовцями його військової частини.

Механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна визначено Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міноборони від 17.08.2017 року № 440 (далі Інструкція № 440).

Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження. Облік військового майна повинен бути своєчасним, достовірним і точним.

Керівництво організацією обліку військового майна у Збройних Силах здійснюють:

- в органах військового управління - керівники органів військового управління;

- у військових частинах (центрах забезпечення) - командири військових частин (начальники центрів забезпечення).

У військових частинах, де посади начальників служб забезпечення не передбачені штатом, ведення обліку військового майна покладається на посадових (службових) осіб, визначених наказом командира військової частини (п. п. 6, 11, 13 Інструкції № 440).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV.

Командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості (ст. 58 Статуту).

У відповідності до приписів п. 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міноборони від 16.07.1997 року № 300, командир військової частини (з`єднання) несе особисту відповідальність за організацію матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно-технічного, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання.

Системний аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що обов`язок керівництва організацією обліку військового майна у військових частинах покладений саме на командирів таких військових частин. Командири ВЧ несуть особисту відповідальність за організацію матеріального забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

- заподіяння прямої дійсної шкоди;

- протиправної їх поведінки;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

- вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності (п. 3 Положення № 243/95-ВР).

Суд враховує те, що матеріали справи не містять письмових доказів, які б свідчили про належний облік та відповідно зберігання майна речової служби у ВЧ НОМЕР_9 , командиром якої є майор ОСОБА_1 , що свідчить про незабезпечення командиром військової частини НОМЕР_1 організації обліку військового майна на навчальних зборах військових частин, що у свою чергу призвело до втрати частини майна та заподіяння державі матеріальної шкоди на суму 35014,95 грн.

Наведені обставини зафіксовані в Акті службового розслідування від 29.12.2018 року.

Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню (п. 23 Положення № 243/95-ВР).

Таким чином, суд вважає вину позивача у заподіянні шкоди у вигляді втрати речового майна на суму 35014,95 грн., спричинену протиправною бездіяльністю щодо не організації належного обліку та зберігання речового майна, що є порушенням вимог ст. 58 Статуту, затвердженого ЗУ від 24.03.1999р. № 548-XIV та п. 3.1.3 Положення, затвердженого наказом Міноборони від 16.07.1997р. № 300, доведеною, у зв`язку із чим, спірний наказ Виконуючого обов`язки військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.12.2018 року № 468, яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності на суму спричинених збитків, є законним та обґрунтованим.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, та те, що відповідачем не підтверджено належними доказами незаконність спірного наказу, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно приписів ст. 139 КАС України судові витрати у даному випадку не відшкодовуються.

Вступну та резолютивну частину рішення оголошено 20.12.2019 року.

Суд зауважує на тому, що з 23.12.2019 року по 09.01.2020 року (включно) головуючий суддя по справі перебував у відпустці, у зв`язку із чим, повний текст рішення виготовлено та підписано суддею датою, що вказана у його резолютивній частині.

Керуючись статтями 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_10 , АДРЕСА_1 ) до Херсонського обласного військового комісаріату (, 73003, м. Херсон, вул. Я. Мудрого, 21), Міністерства оборони України (, 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) про визнання протиправним та скасування наказу в частині притягнення до матеріальної відповідальності, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10 січня 2020 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 106020000