Справа № 480/2670/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2019-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2019 р. Справа № 480/2670/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Опімах Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,

Позивача - ОСОБА_1 ,

Представника відповідача -Шаповал Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Державної податкової служби України про визнання бездіяльності протиправною,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні, мотивуючи позовні вимоги тим, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі №1840/2892/18 визнано протиправним, скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Сумській області від 23.05.2018 №№720528/38397730, 720583/38397730, 720583/38397730, від 30.05.2018 №744777/38397730 та зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні від 05.04.2018 №2, від 17.04.2018 №11, від 30.04.2018 №19 складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Спецресурси" і вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення.

З метою виконання рішення суду позивач, як представник Товариства, звернувся до Державної фіскальної служби України з листом від 26.04.2019 №1840/2892/18 про виконання рішення суду.

Своїм листом від 27.06.2018 №29337/6/99-99-11-01-01-15 Державна фіскальна служба повідомила про відсутність підстав для розгляду заяви, оскільки до листа не додано жодних документів, які підтверджують повноваження заявника представляти Товариство у ДФС, надходження звернення разом з документами на представлення свого клієнта у ДФС, ДФС у межах компетенції їх розгляне.

Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність при розгляді його звернення, його лист був лише формальною відповіддю без належної, всебічної та об`єктивної перевірки звернення. У даній відповіді не відображено інформацію по суті звернення, а саме з приводу виконання судового рішення щодо реєстрації податкових накладних в межах компетенції відповідача. Інформація, зазначена у листі про ненадання документів, які підтверджують повноваження представляти інтереси платника податків, не відповідає дійсності, оскільки до звернення було долучено копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 28.09.2012 №391 та довіреність від 25.04.2019 №1, якою Товариство уповноважило позивача бути представником та представляти його інтереси у всіх державних органах без виключення.

Відповідач, Державна фіскальна служба України, в судове засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому проти його задоволення заперечив, зазначивши, що лист від 26.04.2019 Про виконання рішення суду був складений на бланку адвоката, підписаний Р.С.Громовим як представником товариства. До листа на підтвердження повноважень позивача були додані належним чином не засвідчена копія довіреності, якою не визначалися конкретні юридичні дії, на вчинення яких він уповноважений. Тому позивачу була надана відповідь, у якій зазначалося про необхідність підтвердження наданих йому платником податків повноважень. По суті поставленого у листі питання, відповідач зазначив, що порядок звернення судових рішень в адміністративних справах до виконання встановлений ст. 373 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказаний порядок не передбачає виконання судових рішень на підставі звернень платника податків. При цьому, відповідач вважає, що такими діями контролюючого органу права позивача не можуть бути порушені.

04.11.2019 до участі у справі залучено другим відповідачем Державну податкову службу України.

Другий відповідач відзиву на позову не подав, його представник в судому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав пояснення за змістом аналогічні відзиву першого відповідача.

Заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі №1840/2892/18 визнано протиправним, скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Сумській області від 23.05.2018 №№720528/38397730, 720583/38397730, 720583/38397730, від 30.05.2018 №744777/38397730 та зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні від 05.04.2018 №2, від 17.04.2018 №11, від 30.04.2018 №19 складені Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Спецресурси" і вважати їх прийнятими та зареєстрованими датою направлення. ( а.с. 6-12).

Листом від 26.04.2019 №1840/2892/18 представник товариства Р.С.Громов звернувся до Державної фіскальної служби України з проханням виконати рішення суду ( а.с.15).

У відповідь Державна фіскальна служба України 27.06.2019 повідомила адвоката Громова Р. про залишення без розгляду його звернення через відсутність документів, що підтверджують повноваження представляти інтереси платника податків.

Суд вважає, що відмовившись розглядати звернення представника платника податків - адвоката, Державна фіскальна служба України допустила протиправна бездіяльність, з огляду на таке.

Так, відповідно до ст.20 Закону України "Про звернення громадян" звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до ст.1 Закону, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до абзацу 2 ст.19 Закону, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до п.1 Положення про Державну фіскальну службу України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236 Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Відповідно до пп.76 п.4 цього Положення ДФС відповідно до покладених на неї завдань здійснює розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов`язаних з діяльністю ДФС.

Відповідно до п.1 Порядку розгляду звернень та особистого прийому громадян у Державній фіскальній службі України та її територіальних органах, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.03.2015 № 271, цей Порядок визначає процедуру приймання, реєстрації, розгляду звернень громадян, контролю за виконанням доручень за результатами розгляду звернень громадян та дотриманням строків їх розгляду, основні вимоги до організації і проведення особистого прийому громадян та ведення діловодства за зверненнями громадян у Державній фіскальній службі України та її територіальних органах. Відповідно до п.5 Порядку, реалізація визначених законодавством повноважень ДФС передбачає забезпечення кваліфікованого, неупередженого, об`єктивного і своєчасного розгляду звернень громадян з метою оперативного розв`язання порушених у них питань, задоволення законних вимог громадян, поновлення порушених конституційних прав та запобігання у подальшому таким порушенням.

Згідно з п.12 Розділу III Порядку, звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі порушені в ньому питання, прийнято обгрунтоване рішення, ужито необхідних заходів для його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.

Відповідно до п.14 Розділу III Порядку, рішення, які приймаються за зверненнями громадян, мають бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов`язана забезпечити своєчасне й правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обгрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Відповідно до п.15 Розділу III Порядку, відповідь за результатами розгляду звернення в обов`язковому порядку надається заявнику тим органом ДФС, який його отримав для розгляду і до компетенції якого входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівництва.

Відповідно до п.16 Розділу III Порядку, рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Тобто, виходячи із системного аналізу наведених норм, суд вважає, що отримавши лист, відповідач мав прийняти одне із двох рішень: про задоволення звернення або про відмову у його задоволенні з наведенням відповідних мотивів, у тому числі і у зв`язку з відсутністю повноважень.

Водночас зі змісту листа Державної фіскальної служби ( а.с.17-18) вбачається, що звернення представника платника податків не розглянуте у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують його повноваження представляти товариство.

Проте, зазначене твердження відповідача спростовується наступним. Так, зі змісту листа позивача ( а.с.15) вбачається, що додатками до нього є копія постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі №1840/2892/18, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 28.09.2012 №391 та довіреність від 25.04.2019 №1. Цей перелік документів міститься і у описі вкладення до цінного листа ( а.с.16). Тобто, заявником було долучено оригінал довіреності, а твердження відповідача, викладені у відзиві на позов, про доручення заявником належним чином не засвідченої довіреності не підтвердилися під час розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

В свою чергу відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності своїх дій, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість своєї відмови у розгляді звернення позивача, Відтак, не прийнявши рішення за зверненням позивача, відповідач допустив протиправну бездіяльність.

Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат, суд застосовує положення ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України та вважає за необхідне присудити позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України 1921,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору ( а.с.3).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної фіскальної служби України ( , Львівська площа, 8, м.Київ, 04053), Державної податкової служби України (, Львівська площа, 8, м.Київ, 04053) про визнання бездіяльності протиправною - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України, яка полягала у нерозгляді по суті заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2019 року про виконання рішення суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 1921,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 13 грудня 2019 року.

Суддя Л.М. Опімах