Справа № 826/12427/16
Суддя: Чудак О.М.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року м. Київ № 826/12427/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Чудак О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.06.2016 №357-1305/Р.

В обґрунтування адміністративного позову зазначив, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 10.06.2016 №357-1305/Р нараховано йому податкове зобов`язання за платежем транспортний податок за 2016 рік у зв`язку із тим, що позивач є власником автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, об`ємом двигуна 2987 куб.см., дизель, 2016 року випуску.

Транспортний податок на території міста Києва встановлено рішенням Київської міської ради від 11.02.2016 №103/103 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві та акцизного податку», яке офіційно оприлюднено 19.02.2016 в газеті Хрещатик, 2016, 02, №19.

Позивач стверджує, що з огляду на підпункт 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (ПК України) та принцип стабільності податкового законодавства, вказане рішення про встановлення податку може застосовуватись лише з початку наступного бюджетного періоду, тобто з 2017 року.

Також позивач звернув увагу на те, що об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році був автомобіль, який аналогічний автомобілю що йому належить, але з об`ємом двигуна 3,0 л, в той час як об`єм двигуна автомобіля позивача складає 2987 куб.см. При цьому, діючим законодавством не передбачено можливості застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку. Відтак, належний йому автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.08.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2017 постанову суду першої інстанції скасовано, прийнято нову, якою позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 №357-1305/Р.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13.03.2018 зазначені постанови суду першої та апеляційної інстанції скасовано, справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва. Верховний Суд вказав, що при новому розгляді справи суд має вирішити питання про залучення до участі у справі Мінекономрозвитку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, та з`ясувати підстави для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення для чого витребувати у відповідача та/або Мінекономрозвитку відповідну інформацію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.04.2018 прийнято адміністративну справу до провадження, відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення та виклику учасників справи та залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України. Витребувано від відповідача: детальний розрахунок транспортного податку, визначеного у спірному податкову повідомленні-рішенні; належним чином засвідчені копії всіх матеріалів, на підставі яких здійснено розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу, на який було нараховано транспортний податок спірним податковим повідомленням-рішенням.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.02.2019 клопотання представника Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві задоволено та замінено відповідача у справі на Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

На підставі розпорядження керівника апарату Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.05.2019 №662 та згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №826/12427/16 між суддями Окружного адміністративного суду міста Києва для її розгляду й вирішення визначено суддю Чудак О.М.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.05.2019 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.12.2019 замінено відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві правонаступником - Головним управлінням Державної податкової служби у місті Києві.

До суду надійшли відзиви відповідача на позовну заяву в яких відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зауважує, що позивачеві на праві власності належить транспортний засіб, який у 2016 році був об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб, адже міститься у відповідному переліку на офіційному веб сайті Мінекономрозвитку. Показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об`єм циліндрів двигуна, округлюються до найбільш цілого значення.

При цьому, пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» 24.12.2015 №909VIII (Закон №909-VIII) визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Суд дослідив матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надав їм юридичну оцінку та встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, об`ємом двигуна 2987 куб.см., дизель, 2016 року випуску.

Вважаючи, що вказаний автомобіль є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 №357-1305/Р, яким визначив позивачу податкове зобов`язання за платежем транспортний податок у 2016 році в сумі 25000 грн.

Позивач не погоджується із вказаним висновком, вважає протиправним податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 №357-1305/Р, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог по суті, суд виходить з того, що згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до ПК України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.

Відповідно до пункту 267.1 статті 267 ПК України (тут і надалі в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 ПК України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Рішенням Київської міської ради «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у місті Києві та акцизного податку» від 11.02.2016 №103/103, внесено зміни до додатка 2 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 №242/5629, згідно якого, пункт 2.1 розділу 2 викладено в такій редакції: « 2.1. Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті». Таке рішення офіційно оприлюднено в газеті Хрещатик, 2016, 02, №19.

Згідно підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Відповідно до підпункту 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Водночас, 24.12.2015 Верховною Радою України прийнято Закон №909VIII, який набрав чинності 01.01.2016 та яким внесено зміни у ПК України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Так, згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України (в редакції Закону №909-VIII) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону №909-VIII визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Згідно статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн.

Відтак, у 2016 році платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 1033500 грн, незалежно від дотримання органами місцевого самоврядування вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України.

У відповідності до абзацу 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України середньоринкова вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до положень пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66 (Методика), середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2013 №403 (Порядок №403), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з Додатком 2.

Згідно пункту 4 Порядку №403 джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства.

Пункт 5 Методики передбачає, що ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

За приписами пунктів 13 та 14 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики в редакції чинній на час спірних правовідносин).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Згідно підпункту 267.6.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

З урахуванням викладеного, обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про автомобіль позивача.

Згідно листа Мінекономрозвитку від 14.11.2018 №3805-05/50038-06, станом на 01.01.2016 середньоринкова вартість автомобіля Mersedes-Benz, моделі GLS-Class з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 л, автоматичною коробкою передач, 2016 року випуску та пробігом 0 км, складає 1524033,70 грн.

Позивач стверджує, що згідно Додатку 2 до Порядку №403, коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів визначається з урахуванням різниці між фактичним та нормативним середньорічним пробігом транспортних засобів, однак, при розрахунку середньоринкової вартості його автомобіля не враховано фактичного середньорічного пробігу транспортного засобу, а тому визначити коефіцієнт коригування ринкової його ціни і як наслідок саму вартість транспортного засобу неможливо.

Однак, до Додатку 2 мається примітка: для транспортних засобів із строком експлуатації до 1 року, а також транспортних засобів, різниця між фактичним та нормативним середньорічним пробігом яких становить до 2 тис. кілометрів, коефіцієнт не визначається.

Оскільки автомобіль позивача 2016 року випуску, на час визначення податкового зобов`язання строк експлуатації автомобіля складав до 1 року, то при розрахунку середньоринкової вартості автомобіля коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів не враховується.

Згідно листа Мінекономрозвитку від 23.05.2018 №3805-05/22267-05 розрахунок середньоринкової вартості автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, з об`ємом двигуна 3,0 л. Мінекономрозвитку не проводився.

Одночасно повідомлено, що у 2016 році Мінекономрозвитку проведено розрахунок середньоринкової вартості автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS-Class з об`ємом двигуна 3,0 л., дизель, аналогічними до якого є автомобілі Mersedes-Benz GLS 350 BlueTEC 4 Matic та Mersedes-Benz GL 350 BlueTEC 4 Matic. Відповідно до інформації середньоринкова вартість автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, з об`ємом двигуна 3,0 л., дизель, з автоматичної коробкою переключення передач та до 2 років експлуатації становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Також зазначено, що об`єм циліндрів двигуна автомобіля 2987 куб.см. з урахуванням заокруглення до найближчого основного розряду дорівнює 3,0 літра.

До вказаного листа додано:

- інформацію станом на 01.01.2016 щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ»;

- інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел;

- перелік автомобілів, вартість яких визначити неможливо.

Також в матеріалах справи наявний лист Мінекономрозвитку від 22.02.2016 №3252-08/4797-03, до якого додано:

- інформацію станом на 01.01.2016 щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ»;

- інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі інформації, отриманої з інших джерел;

- перелік автомобілів, вартість яких визначити неможливо. Однак, вказані документи не містять відомостей про автомобіль марки Mersedes-Benz, моделі GLS.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист Мінекономрозвитку від 06.07.2016 №3252-08/20315-03, до якого додано:

- інформацію станом на 01.01.2016 щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» за офіційними прайс-листами дилерів;

- інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» за інформацією з інших джерел;

- перелік автомобілів, вартість яких визначити неможливо.

Інформація станом на 01.01.2016 щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» за офіційними прайс-листами дилерів містить відомості про автомобіль Mersedes-Benz, моделі GLS-Class, з об`ємом двигуна 3,0 л., дизель, до 2 років експлуатації, позначення моделі з однаковим об`ємом циліндрів двигуна GLS 350 BlueTEC 4 Matic, можлива аналогічна модель - GL 350 BlueTEC 4 Matic.

Інформація щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ» за інформацією з інших джерел, містить відомості про автомобіль Mersedes-Benz, моделі GLS-Class, з об`ємом двигуна 3,0 л., дизель, до 3 років експлуатації.

З урахуванням зазначено, суд констатує, що надана Мінекономрозвитку інформація не містить відомостей про те, що середньоринкова вартість автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, об`ємом двигуна 2987 куб.см., дизель, 2016 року випуску, станом на 01.01.2016 становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так, надана Мінекономрозвитку інформація містить відомості про автомобілі:

- Mersedes-Benz, моделі GLS-Class з об`ємом двигуна 3,0 л., дизель, до 2 років експлуатації;

- Mersedes-Benz GLS 350 BlueTEC 4 Matic;

- Mersedes-Benz GL 350 BlueTEC 4 Matic;

- Mersedes-Benz, моделі GLS-Class, з об`ємом двигуна 3,0 л., дизель, до 3 років експлуатації.

Разом з цим, технічні характеристики автомобілів, зазначений у вказаній інформації, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, позаяк встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, з об`ємом двигуна 2987 куб.см., дизель, 2016 року випуску.

Тобто, автомобілі передбачені вказаною інформацією в порівнянні з автомобілем позивача мають інший об`єм двигуна (3,0 л або 3000 куб.см, в той час як автомобіль позивача має об`ємом двигуна 2987 см.куб.), а також наявні відмінності у назві моделей.

Відповідач наполягає на тому, що показники транспортних засобів, які відображають кількісний вимір та визначаються у цифровому форматі, зокрема об`єм циліндрів двигуна, округлюються до найближчого основного розряду.

Надаючи правову оцінку цим доводам відповідача, суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №822/2687/17.

Так, проаналізувавши аналогічні доводи відповідача, Верховний Суд зазначив, що положення статті 4 ПК України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу (підпункт 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК України).

Суд повинен вказати на наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Верховний Суд вважає, що вирішення спору у цій справі на користь платника податків обумовлено як прогалиною у нормативному регулюванні вказаних правовідносин, так і положеннями податкового принципу презумпції правомірності платника податків.

Відповідно частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Серков проти України» (заява №39766/05), «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06) встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

З огляду на відсутність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, з якої б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку, з урахуванням підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 ПК України та практики Європейського Суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків при існуванні неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків такого платника, суд вважає вказані доводи відповідача необґрунтованими та зазначає про неможливість застосування відповідачем у даному випадку приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Суд вважає, що аналогічні висновки стосуються й назви моделей автомобіля.

Таким чином, автомобіль марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, з об`ємом двигуна 2987 куб.см., дизель, 2016 року випуску, станом на 01.01.2016 не входив до переліку автомобілів з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а тому не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Підсумовуючи викладене суд вважає необґрунтованим визначення позивачу як власнику автомобіля марки Mersedes-Benz, моделі GLS 350 D 4 matic, з об`ємом двигуна 2987 куб.см., дизель, 2016 року випуску, податкового зобов`язання за платежем транспортний податок за 2016 рік згідно податкового повідомлення-рішення від 10.06.2016 №357-1305/Р. Відтак, податкове повідомлення-рішення від 10.06.2016 №357-1305/Р є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням наведеного у сукупності суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимим доказами факт порушення його прав та охоронюваних законом інтересів в межах спірних правовідносин, в той час, як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не виконано, покладений на нього обов`язок доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Частинами першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки даний позов сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає задоволенню повністю, а згідно наявної у справі квитанції від 27.07.2016 №44 позивачем за його подання сплачено судовий збір у розмірі 551,21 грн, то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі вище викладеного, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 10.06.2016 №357-1305/Р.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,21 грн (п`ятсот п`ятдесят одна гривня двадцять одна копійка).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (місцезнаходження юридичної особи: 04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 43141267).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (місцезнаходження юридичної особи: 01008, місто Київ, вулиця М. Грушевського, будинок 12/12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 37508596).

Суддя О.М. Чудак