Справа № 525/741/19
Суддя: Хоролець В. В.
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/741/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.2020 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Хоменко М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланського Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО 18 № 101136 від 16.05.2019 року,-

в с т а н о в и в:

З позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 16.05.2019 року поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським О.А. відносно нього була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №101136 про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого КУпАП. З даної постанови вбачається, що він 16.05.2019 року о 18 год. 46 хв. в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Першотравнева керував мопедом VIPER , який не був зареєстрованим у встановленому порядку, чим порушив п.30.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП.

Позивач вважає, що постанова є незаконною, оскільки цього дня він не керував даним транспортним засобом, він їхав на мопеді в якості пасажира, хоча і перебував у стані сп`яніння, а мопедом керував його хрещеник неповнолітній ОСОБА_2 , який був тверезий. Проте, працівники поліції, зупинивши їх, сказали йому, що він повинен нести відповідальність за керування даним транспортним засобом у стані сп`яніння, а також за те, що мопед не зареєстрований у встановленому порядку. При цьому, працівники поліції не встановлювали, кому належить даний мопед. Також зазначив, що за вказівкою працівників поліції він погодився на притягнення його до відповідальності, так як останні пообіцяли не притягувати до адміністративної відповідальності неповнолітнього ОСОБА_2 Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ряду норм КУпАП та на те, що він не вчиняв порушення правил дорожнього руху та в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, а також те, що об`єктивних доказів порушення ПДР інспектором поліції не надано і у постанові не вказано, позивач ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавській області з відповідним адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №101136 від 16.05.2019 року, винесену поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським О.А. про притягнення його, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн. (а.с.1).

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.05.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження за вищевказаним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланського О.А., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 № 101136 від 16.05.2019 року; відповідачу у справі та третій особі було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та надано строк для можливості подання відповідачем відзиву на позов (а.с.5). Цією ж ухвалою суду у відповідача витребувано для огляду в судовому засіданні оригінал адміністративної справи відносно водія ОСОБА_1 Оригінал даної справи до суду наданий не був, з листа відділу поліції від 03.07.2019 року вбачається, що матеріали передані до Великобагачанського РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області (а.с.16).

Відповідачем у справі поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським О.А. письмовий відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в порядку, передбаченому КАС України до суду не подавався.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, вони належним чином сповіщені про день і час розгляду справи, позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.50).

Суд, детально дослідивши та проаналізувавши наявні письмові докази у справі, оголосивши в судовому засідання заяви учасників по суті справи, і давши цим всім доказам належну оцінку, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланського Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №101136 від 16.05.2019 року підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

16 травня 2019 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №101136, що винесена в селі Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським О.А., водія (як вказано у постанові) ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладено штраф в сумі 170 грн. за те, що він, 16.05.2019 року о 18 год. 46 хв. в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Першотравнева керував мопедом VIPER , який не був зареєстрованим у встановленому порядку, чим порушив п.30.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП (а.с.2).

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У пункті 42 рішення «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлі обставин кожної справи (рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торійа проти Іспанії» від 09.12.1994 року).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (ч.2 ст.61 Конституції України).

Системний аналіз та юридичний зміст положень ч.2 ст.61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, наприклад, наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання, умовного засудження, відстрочки виконання вироку, давністю притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від неї тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За нормою ч.2 ст.73 КАС України, яка визначає поняття належності доказів, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як чітко визначено положеннями ст.76 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст достатності доказів, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; при цьому, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно загального правила ч.1 ст.77 КАС України, яка врегульовує поняття та юридичний зміст обов`язку доказування, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, згідно ч.2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», судам слід звернути увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого порядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1 КУпАП).

Згідно ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться у вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

У відповідності до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 251 КУпАП визначає поняття та джерела доказів у справі про адміністративне правопорушення. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, в т.ч. тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 278 КУпАП визначає умови підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення. Згідно даної норми, орган, (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, чи витребувано необхідні додаткові матеріали, чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Стаття 280 КУпАП визначає обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Так, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом в ході розгляду даної справи об`єктивно встановлено, що в провадженні Великобагачанського районного суду Полтавської області знаходилася справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.а.с.45-47). Як встановив суд при розгляді даної адміністративної справи (справа №525/736/19), з протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 серія БД №349227 від 16.05.2019 року, складеного поліцейським СРПП Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області вбачалося, що нібито 16.05.2019 року о 18 год. 45 хв. в селі Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області по вулиці Першотравнева водій ОСОБА_1 керував мопедом Вайпер, Ф-90 без д.н.з. в стані алкогольного сп`яніння; огляд на стан сп`яніння проводився із застосування приладу «Драгер» в присутності двох свідків, чим допустив порушення п.2.9 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1). Дії громадянина ОСОБА_1 уповноваженим інспектором поліції були кваліфіковані за ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 12.08.2019 року (яка набрала законної сили) провадження в адміністративній справі №525/736/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП (за відсутністю складу даного адміністративного правопорушення). При цьому, судом було встановлено, що пунктом 1.10. Правил дорожнього руху визначено, що водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Також судом в межах розгляду адміністративної справи №525/736/19 було встановлено виходячи з досліджених матеріалів справи та переглянутого відеозапису, що ОСОБА_1 не був водієм відповідного транспортного засобу (мопеду VIPER 16.05.2019 року) в розумінні п.1.10 ПДР України.

Згідно положень частини 5 та 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, Велика Палата Верховного Суду у свої постанові від 05.09.2019 року у справі №234/16272/15-ц (щодо встановлення преюдиціальних фактів) вказала про те, що відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Отже, з урахуванням того, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення (справа №525/736/19) відносно ОСОБА_1 дійшов висновків про те, що 16.05.2019 року о 18 год. 45 хв. в с. Білоцерківка Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_1 не був водієм мопеду Вайпер, Ф-90 у розумінні п.1.10 Правил дорожнього руху України, дана постанова суду встановлює преюдиціальний факт та має преюдиціальне значення при розгляді даного адміністративного позову ОСОБА_1 , і факт про те, що ОСОБА_1 був водієм даного транспортного засобу не може доказуватися відповідачем про розгляді даного адміністративного позову, враховуючи висновки та роз`яснення Великої Палати Верховного Суду щодо поняття та юридичного змісту преюдиціальних фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланського Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 № 101136 від 16.05.2019 року.

В ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи висновки, до яких суд дійшов вище з приводу наявності передбачених підстав для скасування оскаржуваної позивачем постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №101136 від 16.05.2019 року, що винесена поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським О.А. про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн., вбачаються підстави для задоволення адміністративного позову в межах заявлених позовних вимог (враховуючи, що позивач не заявляв у прохальній частині позову вимог про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення).

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.19, ч.2 ст.61 Конституції України, ст.ст.7,9,245,246,251,252,254,268,280,293 КУпАП, ст.ст.6,9,72,73,76,77,241-246,255,257,271-272,286,293,297 КАС України, ч.ч.5,6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланського Олександра Анатолійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Великобагачанський РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО 18 № 101136 від 16.05.2019 року-задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №101136 від 16.05.2019 року, винесену поліцейським СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланським Олександром Анатолійовичем про притягнення громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн.

З урахуванням імперативних положень ч.1 ст.272 та ч.4 ст.286 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

На виконання п.4 ч.5 ст.246 КАС України зазначається повне найменування сторін у справі: позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ; відповідач - поліцейський СРПП №2 Великобагачанського ВП Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області Єланський Олександр Анатолійович, службова адреса сел. Велика Багачка, вул. Шевченка, 103 Полтавської області, третя особа Великобагачанський районний ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, місце знаходження сел. Велика Багачка вул. Каштанова, буд. № 19-а Великобагачанського району Полтавської області.

Повний текст рішення складений 07.01.2020 року.

Суддя В.В. Хоролець