Справа № 460/1158/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 січня 2020 року м. Рівне №460/1158/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Юрчук А.М. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Панасюк Я.М., Саїдхасанова В.П.,

відповідача: представник не прибув,

розглянувши в судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне Товариство «Рівневтормет» (далі - позивач), звернулося до суду з позовною заявою (з урахуванням заяви про зміну предмету позову (а. с. 88)) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач), про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу № Ю-57 від 06.03.2019 та зобов`язання внести зміни до інтегрованої картки платника податку і привести її у відповідність. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно, в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів нараховував штрафні санкції на суми сплачених поточних зобов`язань в період досудової санації. В подальшому, Рівненським окружним адміністративним судом 21.03.2019 року ухвалено постанову, якою визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області № про застосування штрафних санкції та нарахування пені ПрАТ «Рівневтормет» за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 474296,42грн. Однак, відповідач направив позивачу вимогу від 06.03.2019 № Ю-57 із сумою боргу 1144433,34грн, з яких недоїмки 592120,92грн, пені - 511535,63грн, штрафи - 40776,79грн. Крім того, як стверджує позивач, у вимозі № Ю-57 від 06.03.2019р. включені також штрафні санкції та пеня згідно повідомлень № 001, 002, 003, 004, 005, 006 від 25.01.2016 року в сумі 78016грн, застосованих до початку санації і включених в узгоджені кредиторські вимоги (511535,63+40776,79) по вимозі (442564,08 +31732,34) скасовані судом = 78016грн. Також позивач зазначає, що ним впродовж 2019 року систематично погашався борг по ЄСВ і станом на 31.12.2019 остаточний борг по ЄСВ становить 289918,92грн. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач подав відзив на позов в якому заперечує проти позову. Свої заперечення обґрунтовує тим, що у разі наявності боргу у платника податку, відповідач в силу закону зобов`язаний направити платнику податків вимогу про сплату боргу, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі № 460/2754/18, яким скасовані штрафна санкція і пеня ще не набрало законної сили. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначає про часткову сплату суми боргу по ЄСВ.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив не подав.

21.05.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

03.07.2019 ухвалою суду призначено наступне підготовче засідання.

15.07.2019 в судовому засіданні ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати встановлені додаткові процесуальні строки для подання відповіді на відзив, підготовче засідання відкладено.

22.07.2019 в підготовчому засідання постановлено ухвалу про зупинення провадження у справі.

01.11.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

13.11.2019 ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати підготовче засідання відкладено у зв`язку із уточненням позовних вимог.

18.11.2019 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

20.11.2019 ухвалами, постановленими без виходу до нарадчої кімнати здійснено заміну відповідача його правонаступником Головним управлінням ДПС у Рівненській області, оголошено перерву у підготовчому засіданні.

11.12.2019 ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у заявах по суті справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, через відділ документального забезпечення суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

08.01.2020 в судовому засіданні ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, задоволено клопотання відповідача, вирішено розглянути справу за відсутності його представника.

Заслухавши сторону позивача, дослідивши відзив відповідача та докази наявні у справі, суд встановив такі обставини.

Матеріалами справи стверджується, що 06.03.2019 відповідачем винесено вимогу № Ю-57 про сплату боргу. Із наведеної вимоги слідує, що Приватне акціонерне Товариство «Рівневтормет» має податковий борг по ЄСВ на загальну суму 1144433,34грн, з яких 592120,92грн основного платежу, 40776,79грн штрафу та 511535,63грн пені.

Зазначена вимога була отримана позивачем, що ним не заперечується.

Не погоджуючись із винесеною вимогою, остання була оскаржена в адміністративному порядку.

Рішенням ДФС України від 26.07.2019 № 20217/6/99-99-11-05-02-25 скарга позивача залишена без задоволення, а вимога без змін.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує наступне.

В судовому засіданні представники позивача визнали наявність боргу по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування по вимозі № Ю-57 від 06.03.2019 в сумі 592120,92грн станом на час прийняття такої вимоги.

Виходячи зі змісту частини 1 статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції станом на 31.12.2017), платниками єдиного внеску є роботодавці, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Отже, позивач, у даному випадку, є платником єдиного внеску.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 6 цього ж Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

В силу приписів ч. 8 ст. 9 Закону, позивач зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до положень п. 1 ч. 10 ст. 9 наведеного Закону, днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

За змістом ч. 12 ст. 9 Закону, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Згідно із ч. 3, 4 ст. 25 Закону, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства Фінансів України 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 за № 508/26953.

Згідно із вимогами п. 3 розділу VII Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За приписами ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій (ч. 3 ст. 19 цього Закону)

Дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів (ч. 5 ст. 19 Закону).

Як зазначено вище по тексту рішення, позивач суму основного боргу по недоїмці з ЄСВ визнає в повному обсязі. Однак, заперечує наявність у вимозі штрафної санкції в сумі 40776,79грн та пені у розмірі 511535,63грн, оскільки штрафна санкція та пеня на загальну суму 474296,42грн скасовані рішенням суду, в той же час, у спірну вимогу також включені штрафні санкції та пеня згідно повідомлень № 001, 002, 003, 004, 005, 006 від 25.01.2016 в сумі 78016грн, застосованих до початку санації і включених в узгоджені кредиторські вимоги, що підтверджується листом № 5438/17-12-10-17 від 21.10.2016року.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 у справі № 460/2754/18, позов Приватного акціонерного товариства «Рівневтормет» до Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити повністю. Визнано протиправним і скасуване рішення Головного управління ДФС у Рівненській області № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне) перерахування єдиного внеску від 30.08.2018.

Наведеним вище рішенням скасована штрафна санкція в сумі 31732,34 та пеня в сумі 442564,08грн.

Рішення суду набрало законної сили 13.08.2019 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, включення до спірної вимоги штрафної санкції в сумі 31732,34 та пені в розмірі 442564,08грн є неправомірним.

Крім того, судом встановлено, що у спірну вимогу дійсно включено штрафні санкції та пеня згідно повідомлень № 001, 002, 003, 004, 005, 006 від 25.01.2016 на суму 78016грн (511535,63+40776,79=552312,42-31732,34-442564,08=78016), що також є неправомірним, оскільки вони застосовані до початку санації та є включеними до узгоджених кредиторських вимог.

В той же час, із дослідженої інтегрованої картки платника податків Приватного акціонерного Товариства «Рівневтормет» вбачається, що відповідачем 30.08.2019 внесені відомості в картку платника податків про виключення штрафу в сумі 31732,34грн та пені у розмірі 442564,08грн на виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/2754/18 (а. с. 143-148).

Також, із матеріалів справи судом встановлено, що 08.10.2019 року у зв`язку із частковим зменшенням суми недоїмки по ЄСВ, відповідачем винесена вимога про сплату боргу № Ю-57 в якій зазначено станом на 30.09.2019 року лише недоїмку позивача по ЄСВ в сумі 350340,44грн. А штраф та пеня зазначено із цифрою «0», що означає, що штраф та пеня на суму 78016грн також відсутні (а. с. 149).

Отже, наведена вище вимога про сплату боргу, як і інтегрована картка платника податків підтверджує відсутність у позивача як штрафної санкції так і пені.

З врахуванням викладеного, суд констатує, що станом на 30.09.2019 року та на час вирішення даного спору у суді, у Приватного акціонерного Товариства «Рівневтормет» відсутній борг по штрафу та пені, які визначені вимогою № Ю-57 від 06.03.2019 в повному обсязі. Крім того, контролюючий орган інтегровану карту платника податків позивача привів у відповідність.

Суд звертає увагу, що частина 2 статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Цю конституційну норму необхідно застосовувати з урахуванням її офіційного тлумачення, наданого Конституційним Судом України. Зокрема, у справі громадянки ОСОБА_1 щодо права на оскарження в суді неправомірних дій посадової особи, Конституційний Суд України офіційно розтлумачив частину другу статті 55 Конституції України. Її необхідно розуміти так, що кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді. (частина 1 пункту 1 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997)

Обґрунтовуючи свою позицію, Конституційний Суд зазначив, що стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, і встановлюють принцип, відповідно до якого в суді можуть оскаржуватися будь-які рішення, дії та бездіяльність. Тим самим створено механізм реалізації конституційного права особи на судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Звідси випливає, що Конституцією України гарантовано і забезпечено кожній людині і громадянину право на звернення до суду за захистом своїх прав чи свобод. (частина 9 пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997)

З наведеного офіційного тлумачення частини 2 ст. 55 Конституції України слідує, що право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб не є абсолютним. Людина має таке право за умови, що якщо вважає, що рішення, дія чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб порушують або ущемляють її права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Таким чином, право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, про яке йдеться у частині 2 ст. 55 Конституції України, має спеціальну мету і призначення - правовий захист порушених прав та свобод людини, усунення перешкод у їх реалізації.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

У статті 5 КАС України, взаємозв`язок між правом особи на звернення до суду і порушенням її суб`єктивних прав знайшов остаточне закріплення. Зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За приписами п.1 ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З огляду на зміст статей 2, 5, 19 КАС України, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи дійсно особа має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушено відповідачем саме в спірних публічно-правових відносинах.

Відтак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Суд повторює, що станом на час вирішення справи, контролюючий орган інтегровану карту платника податків - Приватного акціонерного Товариства «Рівневтормет» привів у відповідність самостійно, штраф в сумі 40776,79грн та пеня в розмірі 511535,63грн відсутні.

Згідно з статтю 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин першої та другої 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивач не спростував доводів та тверджень відповідача, тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, сума судових витрат позивачу не відшкодовується.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 6 березня 2019 року № Ю-57, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Приватне акціонерне товариство "Рівневтормет" (33013, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Ніла Хасевича, 35, );

2) відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (33023, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Відінська, 12, ).

Повний текст рішення складений 11 січня 2020 року.

Суддя Комшелюк Т.О.