Справа № 265/4193/19
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2019-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2019 р. Справа№265/4193/19

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П.,

при секретарі судового засідання Кудрявцеві О.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання утриматись від вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзівського районного суду м. Маріуполя з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті позивачу пенсії по інвалідності починаючи з вересня 2014 року по травень 2018 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про призупинення (припинення) виплати позивачу пенсії з вересня 2014 року по травень 2018 року;

- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії по інвалідності позивачу починаючи з вересня 2014 року по травень 2018 року негайно після проголошення судового рішення, а також утриматись від подальшого призупинення її виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він здобув право на отримання пенсії за інвалідністю. До вересня 2014 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новоазовського району міста Новоазовськ Донецької області. З липня 2016 року перебуває на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя. За період з вересня 2014 року по травень 2018 року відповідач не нараховував йому пенсійне забезпечення та не перераховував належні до виплати суми. За вказаний період виникла заборгованість, яку по теперішній час відповідач не сплатив.

На переконання ОСОБА_1 не виплата йому відповідачем пенсії за вказаний період є порушенням гарантованого Конституцією України права громадянина на соціальний захист, яке включає, зокрема, і право на матеріальне забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової працездатності, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом. Позивач вважає, що виплату їй пенсії було припинено з підстав, що не передбачені ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а тому відповідно до ст. 46 цього ж Закону пенсія повинна бути йому виплачена за минулий час без обмежень будь-яким строком (а.с. 1-4).

Ухвалою Оржнонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області суду від 8 липня 2019 року справу передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду (а.с. 12).

3 вересня 2019 року адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя надійшла до Донецького окружного адміністративного суду (а.с. 15).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 9 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (а.с. 18-19).

Ухвалою суду від 30 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 28).

25 жовтня 2019 року судом отримано відзив від Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на позов ОСОБА_1 , в якому управління зазначає про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог, обґрунтовуючи це наступним.

Приписами Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 5 листопада 2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 788 від 21 серпня 2019 року визначено мовами призначення (продовження) виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі визначено знаходження такої особи за місцем реєстрації; факт реєстрації пенсіонера як внутрішньо переміщеної особи підтверджується відповідною довідкою про взяття особи на облік як внутрішньо переміщеної особи. У разі надходження до Пенсійного фонду України або до його територіальних органів інформації від

Щодо виплати пенсії за період з 1 жовтня 2014 року по 31 березня 2018 року зазначив, що, згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 5 листопада 2014 року суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України (а.с. 26-27).

Ухвалою суду від 30 жовтня 2019 року вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання по справі призначено на 27 листопада 2019 року (а.с. 32).

Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року здійснено заміну відповідача у справі - Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя на Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 36).

Ухвалою суду від 27 листопада 2019 року закрито підготовче засідання у справі. Призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 18 грудня 2019 року (а.с. 37).

18 грудня 2019 року позивач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Як вбачається з адміністративного позову одночасно із позовними вимогами ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи без його участі (зв.бік. а.с. 4).

18 грудня 2019 року представник відповідача до судового засідання не з`явився, про місце, дату та час проведення судового засідання Управління повідомлялось судом належним чином; заяв та клопотань щодо участі у розгляді справи на адресу суду не надіслало, про причини не явки представника у судове засідання суд не повідомило.

Відповідно до ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи приписи ст. 205 КАС України, беручи до уваги наявність клопотання позивача про розгляд справи без його участі та належне повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судового засідання, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; отримує пенсію з інвалідності та внутрішньо переміщеною особою, з 1992 року отримує пенсію за інвалідністю, протягом спірного періоду мав право на отримання пенсії за інвалідністю 3 групи (загальне захворювання ); у спірний період знаходився на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя (правонаступником якого є відповідач) та в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 5-7, 9-10).

Відповідач, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, , місце знаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелинського, 27А, є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя та органом державної влади, є органом державної влади, який здійснює в спірних правовідносинах владні управлінські функції (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch).

Відповідно до пояснень позивача, які не заперечуються відповідачем по справі, позивач до вересня 2014 року перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Новоазовського району міста Новоазовськ Донецької області.

З 1 жовтня 2014 року виплата позивачу пенсії припинена (а.с. 26-29).

Як вбачається з відзиву на позов, фактично припинення виплати пенсії позивачу мало місце у зв`язку із отриманням Управлінням Пенсійного фонду України інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, яка дала підстави вважати, що особа повернулась до покинутого місця постійного проживання.

Суду не надано доказів на підтвердження прийняття суб`єктом владних повноважень належним чином оформленого рішення про припинення виплати позивачу пенсії.

З 12 липня 2016 року позивач змінив місце проживання та був взятий на облік в Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя як внутрішньо переміщена особа (а.с. 1-5, 26-27).

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до зазначеного додатку утворюється Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя в Донецькій області шляхом злиття управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Маріуполя та управління Пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2017 року № 821 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано деякі територіальні органи Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Відповідно до вказаного додатку утворено Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України шляхом злиття Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя та Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя.

Судом встановлено, що виплата позивачу пенсії поновлена з 1 квітня 2018 року (а.с. 28-29).

Факт невиплати позивачу пенсії за період з 1 жовтня 2014 року по 31 березня 2018 року підтверджується довідкою відповідача від 12 вересня 2019 року № 22715/34 (а.с. 22) та витягом з Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС) розділу «Підсистема призначення та виплати пенсії» (а.с. 28-29).

Відповідно до витягу з ІКІС ПФУ: «Підсистема призначення та виплати пенсії» у період з 1 жовтня 2014 року по 31 березня 2018 року пенсія позивачу нараховувалась (а.с. 29).

Будучи не згодним із не сплатою йому протягом тривалого часу пенсійних виплат позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

При прийнятті рішення по суті спору суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно ст. 5 цього Закону цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Згідно ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (зі змінами та доповненнями) (далі - Закон № 1788-ХІІ, Закон України «Про пенсійне забезпечення») пенсії виплачуються за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII, Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб"), який набрав чинності 22 листопада 2014 року, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Статтею 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509.

8 червня 2016 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», яка набрала чинності 14 червня 2016 року, пунктом 1 якої затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання /перебування.

Пунктом 4 цього Порядку установлено, що соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються […] територіальними органами Пенсійного фонду України […] за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування.

Згідно п. 5 даного Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщена особа, а у визначених законодавством випадках - її законний представник подає відповідну заяву до органу, що здійснює соціальні виплати на території, де зазначена особа перебуває на обліку за місцем її фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебування. До заяви додається копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та пред`являється оригінал такої довідки.

Відповідно до п. 7 наведеного Порядку для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Згідно п.п. 8, 9 Порядку № 365 за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за формою, встановленою Мінсоцполітики, який підписується всіма повнолітніми внутрішньо переміщеними особами та у визначених законодавством випадках - їх законними представниками, а також представниками структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. Під час обстеження матеріально-побутових умов сім`ї представник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення інформує внутрішньо переміщених осіб про їх обов`язок у десятиденний строк письмово повідомляти про зміну фактичного місця проживання/перебування структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за новим фактичним місцем проживання/перебування, а також про наслідки невиконання такого обов`язку.

Відповідно до п. 12 Порядку за результатами розгляду подання структурного підрозділу з питань соціального захисту населення про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, з урахуванням акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї або інших документів, комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати з моменту припинення її виплати, в тому числі з урахуванням інформації про стан фінансування та виплати, що оприлюднюється на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики або інших органів, що здійснюють соціальні виплати.

Згідно п.п. 14-15 Порядку № 365 у разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення, який на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи.

Також у п. 15 Порядку зазначено, що суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Разом із цим суд вважає за необхідне зазначити, що згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основи соціального захисту.

Закон, який би передбачав випадки не здійснення виплати нарахованих особі соціальних виплат (в тому числі неприйняття Кабінетом Міністрів України окремого порядку виплати такої заборгованості) - не приймався; підзаконні нормативно-правові акти, на які посилається відповідач як підставу не виплати нарахованої позивачу пенсії, не є законами, а тому, не можуть змінювати в бік звуження права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили.

Таким чином, в порушення приписів ст. 26 Конституції України (згідно якої рівність конституційних прав і свобод громадян гарантується державою), ст. 46 Конституції України (відповідно до якої громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, [...] а також у старості), ст. 2 Закону № 1706-VII (стосовно вжиття всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, щодо захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб) відповідач не почав виплату пенсії позивачу з дня його звернення із відповідною заявою до управління (як це передбачено п. 15 Порядку № 365) та не вчинив дій щодо виплати нарахованої позивачеві заборгованості за спірний період після відповідного звернення позивача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про не доведення відповідачем правомірності не виплати позивачу пенсії за період з липня 2016 року по березень 2018 року та не виплати заборгованості з пенсії, яка виникла за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року, у зв`язку із чим має місце протиправна бездіяльність відповідача.

Відповідно, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно такої не виплати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При визначенні періоду протиправної бездіяльності з приводу не виплати позивачу пенсії, суд зазначає, що позивач вказує у позові, що пенсія йому не виплачена за період з вересня 2014 року по травень 2018 року.

Разом із цим судом під час розгляду справи встановлено, що заборгованість має місце за період жовтень 2014 року - березень 2018 року (а.с. 28-29).

Відповідно, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати пенсії за вересень 2014 року та квітень - травень 2018 року - задоволенню не підлягають.

Оскільки судом встановлено, що відповідачем не приймалось рішення про припинення виплати пенсії ОСОБА_2 , в задоволені позовних вимог позивача в цій частині необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно приписів ч. 4 ст. 245 КАС України, беручи до уваги висновок щодо протиправності не виплати позивачу пенсії за період з липня 2016 року по березень 2018 року та протиправності не виплати заборгованості з пенсії, яка виникла за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року, суд вважає позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплатити йому нараховану заборгованість з пенсії за цей період - такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу заборгованість з пенсії за вересень 2014 року, квітень - травень 2018 року - задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов`язання відповідача виплати йому пенсію за весь спірний період негайно після проголошення судового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про:

1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць;

2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби;

4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності;

5) уточнення списку виборців;

6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань;

7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 263 (оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо в`їзду (виїзду) на тимчасово окуповану територію), пп. 1-4 ч. 1 ст. 283 цього Кодексу (справи за зверненням органів доходів і зборів).

Беручи до уваги наведені правові приписи Кодексу суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його вимог в цій частині.

Разом із цим, враховуючи п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплати ОСОБА_2 заборгованість з пенсії за один місяць.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 щодо зобов`язання відповідача утриматись від подальшого призупинення йому виплати пенсії, суд наголошує, що вирішенню в судовому порядку підлягає лише наявний у часі фактичний адміністративний спір, натомість зазначені вимоги направлені на майбутнє, а тому вирішенню не підлягають.

Отже, у задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що ухвалою суду від 30 вересня 2019 року відстрочено позивачу сплату судового збору в розмірі 768,40 грн до вирішення справи по суті (а.с. 22-23), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору на користь Державного бюджету України в розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6, 72-77, 94, 133, 139, 192-193, 242-246, 293, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В: :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та зобов`язання утриматись від вчинення дій - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, яка полягає у не виплаті ОСОБА_1 пенсії за період з липня 2016 року по березень 2018 року та не виплати заборгованості з пенсії, яка виникла за період з жовтня 2014 року по червень 2016 року.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі міста Маріуполя виплатити ОСОБА_1 заборгованість з пенсії по інвалідності за період з 1 жовтня 2014 року по 31 березня 2018 року.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми пенсії за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 87548, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Зелінського, 27а) на користь Державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України) за наступними реквізитами: рахунок - UA6026001, код ЄДРПОУ - 37993783, код банку 899998, отримувач - ГУК у м. Києві/м. Київ 22030106, код класифікації доходів бюджету 22030106, судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення суду прийняте у нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини складені та підписані 18 грудня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно приписів підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 28 грудня 2019 року.

Суддя Н.П. Волгіна