Справа № 280/3346/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3346/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Запорізькій області Національної поліції України

на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року (суддя Семененко М.О.)

у справі № 280/3346/19

за позовом Управління поліції охорони в Запорізькій області Національної поліції України

до ОСОБА_1

про стягнення витрат, пов`язаних з навчанням та утриманням у навчальному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

Управління поліції охорони в Запорізькій області Національної поліції України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача суму витрат у розмірі 61969,14 грн., понесених у зв`язку з навчанням та утриманням поліцейського у навчальному закладі, за період з 28.03.2018 по 30.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони ОСОБА_1 не виконав вимоги, визначені пунктом 4.4 Договору про навчання поліцейського за кошти поліції охорони від 02.04.2018 № 225 (на момент звільнення з 05.07.2019 він не відпрацював два роки), що спричинило настання наслідків у вигляді відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.11.2019 закрито провадження в адміністративній справі з тих підстав, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу, що розгляд справи повинен відбуватися за правилами цивільного судочинства.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 12.12.2018 у справі № 804/285/16 про те, що спори з пов`язані з питанням реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до її звільнення з публічної служби, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльності на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби - підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до ст.311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, внаслідок такого.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 20.03.2018 між позивачем та відповідачем укладено контракт про проходження служби в поліції, згідно якому відповідача прийнято на службу до поліції на посаду поліцейського роти охорони об`єктів та публічної безпеки Вознесенівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Запорізькій області строком на 2 роки (а.с.10-16).

Наказом Управління від 19.03.2018 №67 о/с ОСОБА_1 призначено з 20.03.2018 поліцейським роти охорони об`єктів та публічної безпеки Вознесенівського міжрайонного відділу Управління поліції охорони в Запорізькій області, з посадовим окладом 1700 гривень, з присвоєнням йому спеціального звання рядового поліції, закріпивши за ним спеціальний жетон з індивідуальним номером 0022511 (а.с.17).

Відповідно до витягу з наказу Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони від 28.03.2018 №106 ОСОБА_1 зараховано слухачем училища та вирішено зарахованих слухачів поставити на побутове і продовольче забезпечення за нормами, встановленими МВС України, згідно укладених договорів (а.с.18).

02.04.2018 між Управлінням, ОСОБА_1 та Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони укладено договір про навчання поліцейського за кошти поліції охорони №225 (а.с.19-23).

Відповідно до положень пунктів 1.1., 1.2. Договору №225 навчальний заклад приймає на себе обов`язок за заявкою Управління здійснити проходження Поліцейським первинної професійної підготовки та навчання за професією 5169 «Охоронник» і кваліфікацією 3-го розряду у період з 28.03.2018 до 30.07.2018, а Управління зобов`язується оплатити вартість такого навчання.

Відповідно до пункту 4.4. Договору №225 поліцейський зобов`язаний прибути після закінчення навчального закладу на службу до Управління 31.07.2018 і відпрацювати в підрозділах Управління не менше двох років з дня укладання контракту про проходження служби в поліції.

Пунктом 4.5. Договору №225 передбачено, що у разі припинення служби в поліції до закінчення строку уперше укладеного контракту з підстав, визначених підпунктами 5-11 пункту 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний компенсувати всі витрати, понесені Управлінням у зв`язку з проведенням навчання та утриманням поліцейського в навчальному закладі (а.с.8).

Відповідно до пункту 4.6 Договору у разі відмови поліцейського від добровільного відшкодування Управлінню витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Наказом Управління від 05.07.2019 №184 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - за власним бажанням. Підстава: рапорт ОСОБА_1 від 14.06.2019, подання Вознесенівського МВ УПО від 03.07.2019 (а.с.25).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідача понесених витрат на його навчання та утримання у навчальному закладі за період з 28.03.2018 по 30.07.2018.

З огляду на характер спірних правовідносин, апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний спір підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено право органів поліції звертатись з позовом про відшкодування витрат, пов`язаних з проходженням поліцейським первинної професійної підготовки, як і обов`язку поліцейського після проходження первинної професійної підготовки відпрацювати на службі певний строк, або відшкодувати витрати, понесені у зв`язку з проходженням ним первинної професійної підготовки, отже спірні не є публічними, а мають виключно договірний характер.

Одночасно суд першої інстанції вірно вказав, що проходження первинної професійної підготовки є не правом, а обов`язком поліцейського, якого вперше прийнято на службу в поліцію, і здійснюється не на добровільних засадах, а у зв`язку з законодавчо закріпленими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону України «Про національну поліцію» поліцейські, які вперше прийняті на службу в поліції, з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, зобов`язані пройти первинну професійну підготовку за відповідними навчальними програмами (планами), затвердженими Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до приписів затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2016 №105 Положення про організацію первинної професійної підготовки поліцейських, яких вперше прийнято на службу в поліції, на яке також послався суд першої інстанції, поліцейські, яких вперше прийнято на службу в поліції, проходять професійну підготовку з метою набуття ними спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, у тому числі відповідну спеціальну підготовку щодо зберігання, носіння, застосування і використання вогнепальної зброї (п.2 розділу І Положення № 105).

Поліцейський направляється на професійну підготовку не пізніше ніж через чотирнадцять календарних днів після його призначення на посаду (п.3 розділу ІІ Положення № 105).

Поліцейські, які прибули для проходження професійної підготовки у визначені рознарядкою строки, наказом керівника закладу, що здійснює професійну підготовку зараховуються слухачами. Звіт про зарахування поліцейських на первинну професійну підготовку (додаток 3) протягом трьох календарних днів надсилається до кадрового підрозділу апарату Національної поліції (п.11 розділу ІІ Положення № 105).

У закладах, що здійснюють професійну підготовку створюються належні умови для проживання і харчування слухачів (п.4 розділу ІІІ Положення № 105).

Слухачі у період проходження професійної підготовки можуть бути заохочені або притягнуті до дисциплінарної відповідальності згідно із чинним законодавством (п.5 розділу ІІІ Положення № 105).

Поліцейських, які не пройшли професійну підготовку, залучати до виконання повноважень поліції, допускати до роботи з інформацією з обмеженим доступом або до будь-якої діяльності, пов`язаної з використанням зброї та спеціальних засобів (крім навчальних та тренувальних занять під час проходження професійної підготовки), забороняється (п.17 розділу ІІІ Положення № 105).

Отже, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що проходження первинної професійної підготовки поліцейськими, яких вперше прийнято на службу в поліції, здійснюється не на підставі договору, а на підставі направлення кадрового підрозділу відповідного органу поліції під час проходження служби в поліції і врегульовано, зокрема, Законом України «Про Національну поліцію» та Положенням № 105.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію» служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

За визначенням в п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Виходячи з визначеного позивачем предмету спору та характеру спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що даний спір є публічно-правовим в розумінні наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також за висновком, який міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 1.380.2019.001198, спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства. Наведене судом першої інстанції правове обґрунтування фактично стосується вирішення спору по суті і не може бути визначальним при вирішенні питання віднесення спору до відповідної судової юрисдикції.

Суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.311, 312, 320, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Запорізькій області Національної поліції України задовольнити.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі № 280/3346/19 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко