Справа № 620/155/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 січня 2020 року Чернігів Справа № 620/155/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного (у письмовому провадженні) заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 620/155/19,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Свою заяву мотивує тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі № 620/155/19 проведено перерахунок пенсії та прийнято рішення, яким встановлено розмір пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649. Позивач вважає вказане рішення протиправним та таким, що порушує його право на отримання пенсії у відповідному розмірі. За таких обставин просить: визнати протиправним дії (рішення) Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області при виконанні рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 620/155/19; винести окрему ухвалу суду та встановити судовий контроль, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виконати у повному обсязі рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року у справі № 620/155/19 шляхом перерахунку та виплати пенсії позивачу з 01.01.2016 у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат, у тому числі провести донарахування у сумі 159758,34 грн за період з 01.01.2016 по 17.07.2018; надати суду розгорнутий письмовий звіт про результати проведеного донарахування пенсії ОСОБА_2

Розглянувши вказану заяву суд встановив.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі 620/155/19 позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо зменшення відсоткового розміру основної пенсії з 80% на 70%, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2016 у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням проведених виплат.

04.04.2019 рішення Чернігівського окружного адміністративного суду набрало законної сили.

Головним управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення суду від 05.03.2019 №620/155/19 здійснено перерахунок пенсії, але не у повному обсязі.

Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушує його право на отримання пенсії у відповідному розмірі, у зв`язку з чим і звернувся до суду з заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За приписами частини другої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України у такій заяві зазначаються, в тому числі: номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Згідно частини третьої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (абзац другий частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до матеріалів справи, позивач звертався до Чернігівського окружного адміністративного суду із заявою від 16.04 2019 (вх. №7857/19 від 23.04.2019) з проханням видати виконавчий лист по справі №620/155/19 та який згідно супровідного листа суду від 24.04.2019 №620/155/19/9971/19 був надісланий позивачу.

У поданій заяві про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень позивач серед іншого зазначив, що рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 620/155/19 набрало законної сили 04.04.2019 після чого було виписано виконавчий лист, який позивачем надано до органів виконавчої служби в Чернігівській області, до теперішнього часу рішення суду не виконано, через відсутність державного фінансування.

Як вбачається з наданого заявником копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 11.10.2019 № 3975/02/П-12, позивача повідомлено про розмір пенсії, що був перерахований на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі № 620/155/19 та підстави перерахування. Тобто з цього часу заявник дізнався про порушення його прав.

Водночас з даною заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України до суду позивач звернувся 30.12.2019, про що свідчить відбиток штампу на конверті, тобто з порушенням десятиденного строку для звернення із цією заявою.

Разом з тим, у даній заяві позивачем також вказувалось про прийняте відповідачем рішення на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05.03.2019.

Суд зазначає, що згідно частини четвертої статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підглядають примусовому виконанню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 лютого 2019 року по справі №806/2143/15 (провадження №К/9901/5159/18) вказав, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, з огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Отже, наведене свідчить, що позивач скористався своїм правом на звернення щодо примусового виконання судового рішення, однак при цьому не вказав у своїй заяві про хід виконавчого провадження, що суперечить приписам частини другої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, позивачем порушено строки, встановлені частиною четвертою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що процесуальні строки, відповідно до частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України, це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно, встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду викладеній у постанові від 17 квітня 2018 року по справі №359/4119/17 (провадження №К/9901/44026/18).

Також, позивачем не надано суду доказів надсилання копії заяви іншим учасникам справи.

Крім того, подана позивачем заява містить, зокрема зобов`язальний характер, що суперечить приписам частини першої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що заява може містити лише одну вимогу про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Положення абзацу другого частини п`ятої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення заяви про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виконання рішення суду.

У свою чергу відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Відповідно до наявних у матеріалах справи квитанції №135 від 19.12.2019 суд встановив, що ОСОБА_2 при поданні заяви сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

За даними КП «Діловодство спеціалізованого суду» зазначена сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про повернення ОСОБА_2 судового збору у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 241-242, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву від 30.12.2019, зареєстрованою 08.01.2020 за вх.№ 452/20, повернути ОСОБА_1 .

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768,40 грн, сплачений згідно квитанції №135 від 19.12.2019.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна ухвала суду виготовлена 10 січня 2020.

Суддя І.І. Соломко