Справа № 824/1384/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1384/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання неправомірним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання неправомірним та скасування наказу №612 від 04 жовтня 2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позову зазначено про відсутність в діях позивача дисциплінарного проступку, а відтак і про безпідставність застосування дисциплінарного стягнення. Позивач вказував, що відповідач дійшов помилкового висновку про порушення ним вимог пункту 8 Порядку дій органів (підрозділів) Національної поліції, в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, затвердженого наказом МВС від 02 жовтня 2018 року №808 (далі - Порядок №808), оскільки він не міг отримувати інформацію з банків даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу адже у нього був відсутній прямий доступ до телекомунікаційної системи І-24/7 або доступ до телекомунікаційної системи І-24/7 по технології Find.

Ухвалою суду від 22 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказувало, що за результатами проведеної звірки СМПС та УІАП ГУНП встановлено, що позивач перебуваючи на посаді начальника відділу УКР ГУНП, 10.06.2109 року здійснивши входження в ІП «Інтерпол - ТЗ» та перевіривши автомобіль «Мерседес Віто», номерний знак НОМЕР_1 , отримав позитивний результат про перебування вказаного транспортного засобу у розшуку. Однак, в порушення пункту 8 Порядку дій органів (підрозділів) Національної поліції, в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, затвердженого наказом МВС від 02 жовтня 2018 року №808, позивачем письмово не повідомлено уповноважений територіальний підрозділ (для оперативних працівників центрального органу управління поліції - уповноважений підрозділ) про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки (якщо воно відоме), а також не додано роздруковану копію документа про результати перевірки. Відповідач зазначав, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що позивач вчинив дисциплінарний проступок (порушення Порядку дій під час використання ІП «Інтерпол - ТЗ») 10.06.2019 року, тобто ще до призначення і проведення первинного службового розслідування, розпочатого наказом ГУНП від 24.06.2019 року №788 за вчинення 33-х аналогічних дисциплінарних проступків. Вказував, що згідно Висновку первинного службового розслідування, затвердженого 23 липня 2019 року, попередня Дисциплінарна комісія прийшла до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 систематичного порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог пункту 6 та пункту 8 Порядку №808 та підпункту 1,2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію». Зазначав, що на підставі висновку був виданий наказ ГУНП від 23 липня 2019 року №468 «Про застосування дисциплінарного стягнення» (первинний Наказ), яким позивача було притягнуто до Дисциплінарної відповідальності у виді попередження про неповну службову відповідність. Відповідач вказував, що у зв`язку із вказаним Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, який затверджений 18 вересня 2019 року, що позивач за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні пункту 8 Порядку №808, підпункту 1,2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та абзаців 1,2 пункту 1 Розділу II Правил поведінки підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності. Зазначав, що з урахуванням раніше застосованого до позивача стягнення оголошеного «первинним Наказом» за абсолютно аналогічні проступки, керуючись пунктом 9 статті 19 Дисциплінарного статуту, необхідно вважати цей захід примусу, за сукупністю, достатнім засобом підтримання службової дисципліни, що в подальшому відображено в наказі ГУНП від 04 жовтня 2019 року №612. Відтак, відповідач зазначав про не притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та про не застосування до нього дисциплінарного стягнення оскаржуваним наказом від 04 жовтня 2019 року №612.

Також, посилаючись на лист Департаменту інформаційно-аналітичної підтримки НПУ від 08 листопада 2019 року №6011/27/03/5-2019, вказував, що позивач отримав доступ до банків даних викрадених транспортних засобів Генерального секретаріату Інтерполу в режимі реального часу, шляхом підключення до ІП «Інтерпол - ТЗ» Інформаційного порталу Національної поліції України з 18 грудня 2018 року. Відповідач наголошував на тому, що авторизовані користувачі (поліцейські та працівники поліції) Інформаційного порталу Національної поліції під час використання інформаційної підсистеми «Інтерпол» викрадені ТЗ» мають оперативний доступ до банків даних викрадених транспортних засобів Генерального секретаріату Інтерполу в режимі реального часу, а тому вважає, що твердження позивача про те, що йому невідомо базою якого саме держоргану (чи організації) він користувався не заслуговують на увагу, оскільки лише підтверджують його правовий нігілізм в службовій сфері.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач проходить службу в поліції у званні підполковника на посаді начальника відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП в Чернівецькій області.

СМПС та УІАП ГУНП в Чернівецькій області проведено звірку даних щодо результатів перевірки транспортних засобів, здійснених у період з 01 червня 2019 року по 21 липня 2019 року працівниками підрозділів ГУНП в Чернівецькій області з використанням бази «Інтерпол - викрадені транспортні засоби» ІПНП та виявлено 12 співпадінь щодо 3 транспортних засобів, що розшукуються Інтерполом, однак до СМПС ГУНП з підрозділів не надходили матеріали щодо результатів перевірки.

На цій підставі 23 липня 2019 року начальник СМПС ГУНП в Чернівецькій області А. Саєнко звернулась до начальника ГУНП в Чернівецькій області генерала поліції третього рангу Дмитрієва А. із доповідною запискою №506/123/56/01-2019 про неналежне виконання в підрозділах ГУНП в Чернівецькій області вимог наказу МВС України від 02 серпня 2018 року щодо використання банків даних та інформування Інтерполу про розшукувані транспортні засоби.

У зв`язку із цим 23 липня 2019 року Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області прийнято наказ №893 «Про призначення та проведення службового розслідування».

22 серпня 2019 року Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області прийнято наказ №1036 «Про продовження строку проведення службового розслідування», відповідно до якого строк проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Чернівецькій області від 23 липня 2017 року №893 продовжено до 18 вересня 2019 року.

18 вересня 2019 року складено висновок службового розслідування по відомостям викладеним в доповідній записці від 23 липня 2019 року №506/123/56/01-2019 щодо ненадходження інформації про факти виявлення на території України транспортних засобів, які зазначаються у розшуку за обліками Генерального секретаріату Інтерполу.

В ході проведення службового розслідування встановлено недотримання вимог Порядку дій органів (підрозділів) Національної поліції в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, затвердженого наказом МВС України від 02 жовтня 2018 року №808, начальником відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП в Чернівецькій області підполковником поліції Шаларем І.В.

Так, як засвідчила звірка СМПС та УІАП ГУНП в Чернівецькій області, ОСОБА_1 10 червня 2019 року здійснив входження в базу «Інтерпол - викрадені транспортні засоби» ІПНП. Виявлено 1 співпадіння щодо транспортного засобу, що перебуває у розшуку, а саме: автомобіль марки Mercedes Vito, ідентифікаційний номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

В ході розслідування ОСОБА_1 не спромігся підтвердити використання ним бази даних з службовою метою, що засвідчує її протиправне використання в особистих цілях, не пов`язаних зі службою.

Як зазначено у висновку від 18 вересня 2019 року посилання позивача на абстрактні записи у власних нотатках не можуть сприйматись як належні підстави використання баз даних, оскільки не потягнули за собою належне документування та інформування згідно Порядку, а свідчить про поступове формування ним лінії захисту, та посилання хоч на виправдовувальні, однак такі що неможливо (або ускладнено) перевірити, обставини.

Вказане в своїй сукупності свідчить про те, що поліцейський Іон Шалар всупереч обов`язків поліцейського щодо сприяння в проведенні службового розслідування, свідомо і неодноразово надавав Дисциплінарній комісії виправдовувальні факти і відомості, які не знайшли свого об`єктивного підтвердження, чим перешкоджав проведенню службового розслідування, за що, у відповідності до частини шостої статті 15 Дисциплінарного статуту, на думку Комісії, піддягає суворій дисциплінарній відповідальності.

Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 не проінформував уповноважений територіальний підрозділ, а саме сектор міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернівецькій області, про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки (якщо воно відоме), чим порушив пункту 8 Порядку (у разі отримання під час перевірки за банками даних позитивного результату щодо розшуку осіб або транспортних засобів оперативний працівник письмово інформує уповноважений територіальний підрозділ (для оперативних працівників центрального органу управління поліції - уповноважений підрозділ) про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки (якщо воно відоме).

Вказане засвідчує порушення ним вимог пунктів 1 частини першої, частини другої статті 18 (неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського) Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179 (під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги Поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами).

За результатами проведеного службового розслідування, дисциплінарна комісія зауважила, що поліцейський ОСОБА_1 , займаючи керівну посаду надає негативний приклад підпорядкованому йому особового складу, в частині не дотримання Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, професійно-етичних вимог, основних принципів професійної діяльності та правил поведінки поліцейських. Крім цього, дисциплінарною комісією враховано умисні дії поліцейського ОСОБА_1 при вчиненні ним дисциплінарного проступку.

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 здійснив проступок (безпідставний вхід до бази даних «Інтерпол - викрадені ТЗ» ІПНП), - 10 червня 2019 року, тобто ще до призначення і проведення первинного службового розслідування, розпочатого наказом ГУНП від 24 червня 2019 року №788 за ідентичними проступками.

У висновку визначено, що за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог пункту 8 Порядку дій органів (підрозділів) Національної поліції в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, затвердженого наказом МВС України від 02 жовтня 2018 року №808, пунктів 1-2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 1-2, пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності начальник відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП в Чернівецькій області підполковник поліції ОСОБА_1 , однак, з урахуванням застосованого до нього стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, оголошену наказом ГУНП №468 від 23 липня 2019 року, керуючись пунктом 9 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вважати цей захід примусу, за сукупністю, достатнім засобом підтримання службової дисципліни порушником.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що 20 серпня 2019 року співробітником Чернівецького УДВБ відбирались у ОСОБА_1 пояснення стосовно перевірки автомобіля з д.н. НОМЕР_3 під час коригування ІПНП.

Так, у своїх поясненнях позивач повідомив, що перебуваючи на посаді начальника відділу УКР ГУНП в Чернівецькій області, використовує у своїй професійній діяльності інформаційний портал Національної поліції України на виконання доручень по кримінальним провадженням з метою встановлення всіх фігурантів, місць вчинення ними злочинів. Із цією метою транспортний засіб Mercedes Vito, ідентифікаційний номер кузова (VIN): НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 і перевірявся. Проте, звідки йому стало відомо про даний транспортний засіб він не пам`ятає. Під час відбирання пояснень, позивач вказував, що також і не пам`ятає чи інформував письмово уповноважений підрозділ про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки.

На думку Дисциплінарної комісії ОСОБА_1 даючи вказані вище пояснення проявляє нещирість, спотворюючи реальні причини використання інформаційних ресурсів з порушенням алгоритмів інформування зацікавлених та відповідальних служб.

Тому Комісією критично оцінювалися такі пояснення порушника з огляду на те, що проміжок часу, який пройшов від його несанкціонованого запиту в системі до моменту надання пояснення, є незначним, а дії не вчинення яких ставляться у вину порушнику (інформування сторонніх служб/складання офіційних документів рапорту), не можуть вважатися малопомітними в службовій діяльності чи формальними.

22 серпня 2019 року позивач звернувся до голови Дисциплінарної комісії полковника поліції Чубея О. із рапортом, в якому вказував, що піднявши чорнові записи він встановив, що в лютому місяці 2019 року він під час моніторингу мережі інтернет побачив публікацію і фото про те, що на ПП Порубне затримали автомобіль Мерседес Віто. На колесах стояли блокіратори, це свідчить про те, що він затриманий, а на фото був державний номерний знак. Зазначив, що він зробив собі помітку перевірити його чи він не має відношення до осіб, які перевіряються в рамках кримінального провадження №0000111. Вказував, що в червні місяці він перелискував свої записи і побачив цей запис. Перевіривши автомобіль в ІПНП побачив, що він викрадений в Польщі, а фігуранти провадження викрадають авто в Італії. У зв`язку із цим, зазначав, що він закрив сторінку в ІПНП, так як цей автомобіль не має ніякої причетності до КП.

Разом з цим, як вбачається і матеріалів справи, у ході проведення службового розслідування було опитано начальника УКР ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції ОСОБА_2 , який повідомив, що за наявною у нього інформацією, поліцейський ОСОБА_1 під час виконання своїх функціональних обов`язків, отримав документи з військової прокуратури Чернівецького гарнізону Західного регіону України, в яких вказувалось на транспортні засоби, які можуть бути викрадені в інших країнах (які саме транспортні засоби йому не відомо), у зв`язку з чим, останній мав проводити різні оперативні заходи щодо встановлення їхнього місця знаходження. Також, полковник поліції ОСОБА_2 вказав, що на скільки йому відомо, деякі транспортні засоби, які перебували у міжнародному розшуку, були встановлені та затримані.

З яких причин підпорядкований поліцейський ОСОБА_1 не проінформував уповноважений територіальний підрозділ, а саме сектор міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернівецькій області про підстави здійснення перевірки та факт отримання інформації - ОСОБА_2 не зазначив.

04 жовтня 2019 року Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області прийнято наказ №612 «Про застосування дисциплінарного стягнення», згідно пункту 1 якого за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог пункту 8 Порядку дій органів (підрозділів) Національної поліції в разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, затвердженого наказом МВС України від 02 жовтня 2018 року №808, пунктів 1-2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», абзаців 1-2, пункту 1 Розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09 листопада 2016 року №1179 визначено, що підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності начальник відділу протидії груповій злочинності та розкриття злочинів, спрямованих на порушення рівноправності громадян УКР ГУНП в Чернівецькій області підполковник поліції ОСОБА_1 , однак, з урахуванням застосованого до нього стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність, оголошену наказом ГУНП №468 від 23 липня 2019 року, керуючись пунктом 9 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вважати цей захід примусу, за сукупністю, достатнім засобом підтримання службової дисципліни порушником.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

До встановлених обставин суд застосовує наступні норми та робить відповідні висновки.

Згідно частин першої, другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження , звільнення з публічної служби.

Як вбачається з обставин справи, даний позов подано до адміністративного суду у зв`язку із прийняттям Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області відносно ОСОБА_1 наказу під час проходження останнім публічної служби - служби в поліції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №580 поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно частини першої статті 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Частиною другою статті 19 Закону №580 передбачено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до частини першої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту визначено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначений статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Згідно частин сьомої та восьмої статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції. Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Відповідно до частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що за порушення службової дисципліни поліцейський може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності із застосуванням за вчинений дисциплінарний проступок одного із видів дисциплінарних стягнень, передбачених частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту, про що видається відповідний письмовий наказ. У разі ж незгоди із застосованим дисциплінарним стягненням поліцейський має право оскаржити таке до суду.

Згідно встановлених судом обставин, зміст пункту 1 резолютивної частини оскаржуваного позивачем наказу від 04 жовтня 2019 року №612 свідчить про незастосування до позивача за порушення ним службової дисципліни жодного з видів дисциплінарних стягнень, передбачених частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту.

Фактично, оскаржуваним наказом лише констатовано порушення позивачем службової дисципліни, а оскільки за вчинення 33-х аналогічних дисциплінарних проступків його уже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність наказом від 23 липня 2019 року №468, то відповідач, керуючись пунктом 9 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вважав названий захід примусу, за сукупністю, достатнім засобом підтримання службової дисципліни позивачем.

Так, згідно пункту дев`ятого статті 19 Дисциплінарного статуту за кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

Зазначене свідчить про помилковість тверджень позивача щодо притягнення його до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення оскаржуваним у цій справі наказом, а відтак і про безпідставність пред`явлення ним даного позову.

Наведене виключає можливість для його задоволення.

При цьому варто зазначити, що за вказаними вище положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги і зміст частини першої статті 24 Дисциплінарного статуту, в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене таке рішення суб`єкта владних повноважень, прийняте під час проходження особою публічної служби, яке безпосередньо порушує її права. Адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення порушуються права позивача, захист їх передбачає наявність встановленого судом факту порушення.

На переконання суду, наказ від 04 жовтня 2019 року №612 не порушує прав позивача та не тягне для нього негативних наслідків у формі притягнення до дисциплінарної відповідальності із накладенням дисциплінарного стягнення. Таким, по суті, є наказ від 23 липня 2019 року №468, який в цьому позові не оскаржується, а є предметом спору у справі №824/1053/19-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову.

Разом з цим, щодо тверджень позивача, викладених у позовній заяві, варто зазначити наступне.

З її змісту вбачається, що позивач фактично не оскаржує та не заперечує правомірність проведення відповідачем службового розслідування, затвердженого 18 вересня 2019 року.

При цьому, як свідчать матеріали справи, на переконання суду указане службове розслідування проведено відповідачем з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893.

Водночас, згідно змісту позову, ОСОБА_1 вказує про відсутність в його діях дисциплінарного проступку, зазначеного в наказі від 04 жовтня 2019 року №612.

Однак, такі твердження є необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та повністю спростовуються дослідженими судом матеріалами службового розслідування від 18 вересня 2019 року.

Так, у позові ОСОБА_1 вказує про помилковість висновку відповідача щодо порушення ним вимог пункту 8 Порядку №808, оскільки він не міг отримувати інформацію з банків даних Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу, адже у нього був відсутній прямий доступ до телекомунікаційної системи І-24/7 або доступ до телекомунікаційної системи І-24/7 по технології Find. Позивач вважає, що він не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог Порядку №808, оскільки ним не здійснювався вхід до банку даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу. При цьому позивач визнає факт входження ним 10 червня 2019 року до Інформаційного порталу Національної поліції, в якому функціонує підсистема "Інтерпол - викрадені транспортні засоби".

У зв`язку з цим варто зазначити таке.

Відповідно до пунктів 1,4 частини 2 статті 25 Закону №580 поліція в рамках інформаційно-аналітичної діяльності формує бази (банки) даних, що входять до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України; здійснює інформаційну взаємодію з іншими органами державної влади України, органами правопорядку іноземних держав та міжнародними організаціями.

На реалізацію зазначених положень Закону №580, постановою Кабінету Міністрів України №1024 від 14.11.2018 року "Про затвердження Положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ та переліку її пріоритетних інформаційних ресурсів" затверджено Положення про єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ, яке визначає структуру, загальні засади функціонування єдиної інформаційної системи МВС, регулює порядок її формування та використання.

Відповідно до пункту 2 цього Положення під єдиною інформаційною системою МВС розуміється багатофункціональна інтегрована автоматизована система, що безпосередньо забезпечує реалізацію функцій її суб`єктів, інформаційну підтримку та супроводження їх діяльності і становить сукупність взаємозв`язаних функціональних підсистем, програмно-інформаційних комплексів, програмно-технічних та технічних засобів телекомунікації, які забезпечують логічне поєднання визначених інформаційних ресурсів, обробку та захист інформації, внутрішню та зовнішню інформаційну взаємодію.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.08.2017 року №676 затверджено Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28.08.2017 року, №1059/30927), яким визначено основні завдання, призначення, суб`єктів та структуру інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України", а також умови її функціонування.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему "Інформаційний портал Національної поліції України", ця система призначена в тому числі для генерації інтерфейсів та оброблення тимчасових наборів даних для здійснення інформаційної взаємодії органів (підрозділів) поліції з іншими органами державної влади, органами правопорядку іноземних держав, міжнародними організаціями.

Отже, для реалізації функцій поліції розроблені автоматизовані системи, які в тому числі сприяють взаємодії з міжнародними організаціями, якою є Інтерпол.

В Інформаційному порталі Національної поліції функціонує підсистема "Інтерпол - викрадені транспортні засоби", яка є пілотним проектом та дозволяє здійснювати доступ авторизованим користувачам до банків даних викрадених транспортних засобів Генерального секретаріату Інтерполу в режимі реального часу.

При цьому відповідно до пункту 2 Порядку №808 під банком даних розуміється складова інформаційної системи Інтерполу, яка являє сукупність інформаційних ресурсів, що містять дані щодо осіб, предметів і явищ, які обробляються Генеральним секретаріатом Інтерполу з метою забезпечення співробітництва правоохоронних органів держав - членів Інтерполу в боротьбі зі злочинністю.

Для використання практичними підрозділами пілотного проекту доступу до банків даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, Національною поліцією України розроблені методичні рекомендації, метою яких є надання оперативного доступу до інформаційних ресурсів Генерального секретаріату Інтерполу та належної організації дій поліцейських у разі виявлення транспортних засобів, інформація щодо яких міститься в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що підсистема "Інтерпол - викрадені транспортні засоби" надає доступ авторизованим користувачам до банків даних викрадених транспортних засобів Генерального секретаріату Інтерполу в режимі реального часу, а отже її використання є використанням банку даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу.

Зокрема, зазначене також слідує з самої назви підсистеми.

Порядком №808 визначено чітку послідовність дій та механізм взаємодії поліцейських у разі виявлення осіб, транспортних засобів і документів, відомості щодо яких містяться в банках даних інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу (далі - Інтерпол), та/або таких, інформація про які отримана органами (підрозділами) Національної поліції України під час здійснення службової діяльності та місцезнаходження яких невідоме.

Згідно пункту 6 вказаного Порядку у разі виявлення транспортного засобу, щодо якого в банках даних є інформація як про викрадений, поліцейський: затримує транспортний засіб в установленому законодавством порядку та вживає заходів щодо встановлення особи водія та осіб, які знаходяться в транспортному засобі; про факт виявлення транспортного засобу інформує за скороченим номером екстреного виклику поліції " 102" та доповідає керівнику територіального органу (підрозділу) рапортом, який надалі реєструє в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події згідно з вимогами Інструкції.

Відповідно до пункту 8 Порядку №808 у разі отримання під час перевірки за банками даних позитивного результату щодо розшуку осіб або транспортних засобів оперативний працівник письмово інформує уповноважений територіальний підрозділ (для оперативних працівників центрального органу управління поліції - уповноважений підрозділ) про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки (якщо воно відоме). До листа додається роздрукована копія документа про результати перевірки.

Отже, у разі входження до підсистеми "Інтерпол - викрадені транспортні засоби" та виявлення внаслідок її використання транспортних засобів щодо яких в банках даних є інформація як про викрадений, працівник поліції зобов`язаний вчинити дії, зазначені у Порядку №808.

Як вбачається з обставин справи, за результатом проведеного службового розслідування було встановлено, що позивач 10 червня 2019 року здійснив входження в ІП «Інтерпол - ТЗ» та, перевіривши автомобіль «Мерседес Віто», номерний знак НОМЕР_1 , отримав позитивний результат про перебування вказаного транспортного засобу у розшуку. Однак, письмово не повідомив уповноважений територіальний підрозділ (для оперативних працівників центрального органу управління поліції - уповноважений підрозділ) про підстави здійснення перевірки та місцезнаходження об`єкта перевірки (якщо воно відоме), а також не додав роздруковану копію документа про результати перевірки.

Указане свідчить про безпідставність наведених вище доводів позивача в обґрунтування своєї позиції, оскільки допущене ним порушення полягало саме у невчиненні необхідних дій під час використання ІП «Інтерпол - ТЗ», тобто в недотриманні вимог Порядку №808.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає даний позов безпідставним та необґрунтованим, а тому він задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 5, 72-77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання неправомірним та скасування наказу відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 13 січня 2020 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Головна, 24).

Суддя О.П. Лелюк