Справа № 420/6489/19
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6489/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області (адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області в якому позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 189 від 22 липня 2019 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком з урахуванням довідки заводу «Еталон» № 13 від 17 лютого 2006 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, провести перерахунок призначеної пенсії за віком, врахувавши при цьому довідку заводу «Еталон» № 13 від 17 лютого 2006 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно наказу № 308 від 25.07.1978 року прийнятий на роботу на завод «Еталон», де працював до 01 липня 2000 року (Наказ № 21-к від 02.08.2000 року) на різних посадах, що підтверджується копією трудової книжки та довідкою заводу «Еталон» № 13 від 17 лютого 2006 року про заробіток для обчислення пенсії. Інші документи, які підтверджують заробіток, у позивача відсутні, оскільки завод «Еталон» на теперішній час ліквідований. Згідно довідки Архівного відділу Ізмаїльської міської ради № В- 214 від 24 квітня 2018 року документи по особовому складу Ізмаїльського заводу «Еталон» до архівного відділу Ізмаїльської міської ради не поступали. Також позивачу повідомлено про те, що згідно акту про пожежу від 06 червня 2006 року, складеного комісією Ізмаїльського РУ ГУМНС України в Одеській області, 05 червня 2006 року відбулася пожежа в приміщенні на третьому поверсі 9-ти поверхової адміністративної будівлі заводу «Еталон», розташованого за адресою: м. Ізмаїл, вул. Белградське шосе № 8, в якій зберігалися документи по особовому складу працівників заводу «Еталон», та вони всі згоріли, тому надати мені відомості про стаж роботи та про заробітну плату на зазначеному підприємстві за 1978-2000 роки не є можливим.

З огляду на вказане, позивач вважає, що довідка заводу «Еталон» № 13 від 17 лютого 2006 року повинна бути врахована ГУ ПФУ в Одеській області для перерахунку пенсії за віком, оскільки в указаній довідці зазначена заробітна плата, яку позивач отримував.

Враховуючи дані обставини, позивач вважає, що має законні підстави просити суд визнати рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 189 від 22 липня 2019 року про відмову в перерахунку призначеної пенсії незаконним, скасувати його та зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням довідки заводу «Еталон» № 13 від 17 лютого 2006 року.

Ухвалою суду від 05.11.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача за довіреністю 07.11.2019 р., що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи (а/с. 15).

06.12.2019 року за вх. № 46326/19 відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого відповідач зазначає, що позовні вимоги щодо визнання незаконним рішення головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком згідно довідки про заробіток заводу «Еталон» №13 від 17.02.2006 року та зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням довідки «Еталон» №13 від 17.02.2006 року є незаконними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Довідка про заробітну плату надається згідно додатку №1 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, із зазначенням у ній первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Довідка №13 від 17.02.2006 року про заробітну плату за період роботи з січня 1986 року по грудень 1990 року, яка видана позивачу не відповідає нормам Порядку. Крім того, довідка видана згідно Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 26.06.2002 року за №224/30, який втратив чинність на підставі наказу Міністерства праці та соціальної політики №398/196 від 02.12.2005 року, тобто на час видачі довідки про заробітну плату - 17.02.2006 року зазначений Порядок був не чинний.

Отже, відповідач зазначає, що довідка про заробітну плату не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути врахована для обчислення пенсії. Видавати довідки про заробітну плату мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники. У разі знаходження підприємства в процедурі банкрутства, такі довідки та всі необхідні документи надаються ліквідатором.

Дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, відзив, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 з 13.02.2018 року перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

17.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати за період з 1986 року по 1990 рік включно, яка видана заводом «Еталон» .

Рішенням № 189 від 22.07.2019 року відмовлено у проведенні перерахунку пенсії та зазначено: «…розглянувши заяву № 1995 від 17.07.2019р., ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсій відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» у перерахунку пенсії відмовлено. Для перерахунку пенсії була надана довідка про заробітну плату № 13 від 17.02.2006р. за період з 01.01.1986р. по 31.12.1990р., яка видана заводом ««Еталон». Довідка підписана керівником, головним бухгалтером та завірена печаткою відділу кадрів Заводу «Еталон». Надана довідка не відповідає Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України зі змінами від 25.11.2005 р. № 22-1, а саме пп. 3 п 2.1.

Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» дані про заробітну плату враховуються при розрахунку пенсії за умови підтвердження первинними документами, або якщо страховий стаж з 01.07.2000 р. становить менш 60 місяців. Оскільки Вами не надано копії первинних документів, довідка завірена відділом кадрів та у зв`язку із неможливістю здійснити перевірку наданої довідки, яка видана заводом «Еталон», врахувати її при визначені розміру пенсії не можливо…»

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, яке гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій тощо.

З приводу застосування судами норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 66 Закону №1788-ХІІ, який введений в дію з 01 січня 1992 року, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, передбачено, що за бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-XV, в редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону №1058-XV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частиною 10 цієї статті передбачено, що якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень ст. 106 Закону №1058-XV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Судом встановлено, що відповідач посилається на те, що п.п. 3 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, у додатку затверджена форма довідки про заробітну плату для розрахунку пенсії.

Відповідно до форми, нарахована заробітна плата зазначається помісячно, із зазначенням підсумкової суми за кожен рік окремо та підсумкової суми за весь період, за який зазначено заробіток. Крім того, в довідці вказуються назви первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адресу, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

За змістом п. 2.10 Порядку, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою, організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату надаються правонаступниками цих підприємств, установ, організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без дотримання цієї форми.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку про застосування правової позиції визначеної у постанові ВС України від 26.09.2019 р. по справі №295/6361/17 та від 23.07.2019 у справі №617/927/17, зокрема:

«….В силу положень статті 21 Закону №1058-IV облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом № 2464-VI.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Відповідно до статті 1 Закону № 2464-VI державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

За змістом статті 16 Закону № 2464-VI державний реєстр створюється для забезпечення: ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації; накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про сплату платниками єдиного внеску та про набуття застрахованими особами права на отримання страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; нарахування та обліку виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом (пункт 7 статті 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону № 2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства. Порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах першому і другому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку, здійснюють органи Пенсійного фонду (пункт 9 частини другої статті 64 Закону №1058-IV).

Стаття 12-1 Закону № 2464-VI визначає, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до статті 14-1 Закону № 2464-VI Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Отже, виходячи з системного аналізу наведених правових норм вбачається, що обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску; ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомості в порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску «…», а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України…».

З огляду на вказану правову позицію ВС, суд вважає не прийнятними та такими, що не ґрунтуються на приписах чинного законодавства доводи відповідача, щодо неприйняття довідки № 13 від 17.02.2006 р., з підстав не відповідності встановленій формі та неможливістю здійснити перевірку наданої довідки.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст. 6 КАСУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії", заява №34884/97, п. 30).

З урахуванням як національного законодавства, так і практики ЄСПЛ суд вважає правомірним стягнення з Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області за рахунок державних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову, оскільки вона була фактично сплачена, зарахована на відповідний рахунок і була "неминучою", так як сплати судового збору є умовою для відкриття провадження по справі.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 189 від 22 липня 2019 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсії за віком з урахуванням довідки заводу «Еталон» 13 від 17 лютого 2006 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за віком, врахувавши довідку заводу «Еталон» № 13 від 17 лютого 2006 року, з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору за подання адміністративного позову за: квитанцією № 105 від 31.10.2019 року у сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду в Одеській області - адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83,

Головуючий суддя Токмілова Л.М.

.