Справа № 160/8646/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2019 року Справа № 160/8646/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Луніної О.С.
за участю секретаря судового засідання Терентенко О.О.
представника позивача Гурського В.С.
представника відповідача Кекуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-
Позивач вважає протиправними такі рішення митного органу, оскільки коригування відбулося безпідставно, подані до митного оформлення документи не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару та повністю підтверджують заявлену вартість ввезеного товару. Крім того, позивач зазначає, що Дніпропетровською Торгово-промисловою палатою було проведено експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № ГО-343 від 08.02.2019, згідно з яким ринкова вартість меблів поставлених за контрактом № 230/АР від 05.04.2018 за специфікацією № 2 від 29.09.2018 співпадає з вартістю визначеною у вказаній специфікації.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/8646/19.
Дніпропетровською митницею ДФС до суду надано відзив на позовну заяву ТОВ «АРТ-ПРОМ», в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товару, а тому митним органом правомірно здійснено коригування митної вартості товару.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «АРТ-ПРОМ» та фірмою ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD 05 квітня 2018 року було укладено зовнішньоекономічний контракт № 230/АР, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар у кількості та асортименті у відповідності до підписаної сторонами специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту.
З метою митного оформлення товару, ТОВ «АРТ-ПРОМ» до митного органу було подано вантажну митну декларацію № UА110180/2019/401254 на наступний товар: меблі для сидіння, на металевому каркасі, які обертаються, мають спинку сітку, з регульованою висотою, на коліщатах, оббивка сидіння тканина: арт. XY-6143, колір чорний - 150 шт., темно-синій - 50шт.; арт. XY-6106Н, колір чорний та помаранчевий - 60 шт., чорний та зелений - 70 шт.; арт. XY-6160, колір чорний та блакитний - 40 шт., чорний та зелений - 40 шт., арт. XY-6178, колір сірий - 40 шт.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до вантажної митної декларації, митний орган направив ТОВ «АРТ-ПРОМ» повідомлення, оскільки дійшов висновку, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за оцінювані товари.
ТОВ «АРТ-ПРОМ», на вимогу митного органу було надано додаткові документи, а саме: додаткову угоду № 1 від 01.09.2018 до контракту № 230/АР від 05.04.2018; сертифікат якості товару від 10.12.2018, прайс-лист від 01.12.2018, заявка № 35 від 01.12.2018 до договору 15032016 від 15.03.2016.
За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято рішення № UA110000/2019/400006/2 від 31 січня 2019 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості та визначено митну вартість товару за ціною щодо подібних (аналогічних товарів), за ВМД № UA500010/2019/000344 від 09.01.2019.
ТОВ «АРТ-ПРОМ», вважаючи таке рішення необґрунтованим, звернулося до суду з відповідним позовом.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків митного органу та правомірності оскаржуваного рішення про визначення митної вартості товарів, суд зазначає, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу
Статтею 52 передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Стосовно не надання ТОВ «АРТ-ПРОМ» до митного оформлення сертифікату походження та відсутності, у наданому ТОВ «АРТ-ПРОМ» сертифікаті якості від 10.12.2018, відомостей щодо нормативної документації та відповідності їй товару, а також відомості щодо якісного складу товару, оскільки зазначені документи не містяться в обов`язковому переліку документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, які визначені у ст. 53 Митного кодексу України, суд зазначає, що сертифікат якості жодним чином не може підтвердити числові складові митної вартості товару, адже є лише документом, що містить інформацію про якісні показники товару та не містить жодних відомостей про його ціну.
Спростовуючи доводи митного органу, що надана специфікація № 2 від 29.09.2018 є невід`ємною частиною контракту, проте не відповідає вимогам п. 11.4 контракту та викладена українською і англійською мовами, суд зазначає, що відповідно до п. 11.4 контракту № 230/АР від 05.04.2018, вказаній контракт складений в двох екземплярах для кожної сторони, на російській та англійській мові, текст є аутентичним та має однакову юридичну силу.
Таким чином, вказаним пунктом контракту передбачено саме його складення російською та англійською мовами, незважаючи на те, що специфікація є невід`ємною частиною контракту, жодних вимог щодо її викладення певною мовою, контракт не містить. Крім того, за висновком суду, вказана обставина жодним чином не перешкоджає визначенню митної вартості товару. При цьому митним органом жодними доказами не спростовано належність вказаної специфікації до контракту № 230/АР від 05.04.2018, а також не зазначено жодних інших недоліків, які можуть слугувати підставою для виникнення сумнівів стосовно достовірності відомостей, що в ній містяться.
Щодо умов оплати товару та недотримання підприємством відсоткової схеми оплати товару, що передбачена контрактом, суд встановив наступне.
Відповідно до Додаткової угоди № 1 до контракту № 230/АР від 05.04.2018 сторонами погоджено наступні умови оплати (пункт 4.1): оплата за товари, що поставляються за даним контрактом, здійснюється у формі передоплати у розмірі 30% від вартості вказаної в наступному додатку до товару, що поставляється, протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку-проформи на поставку такого товару. Інші 70 % від суми поставки, покупець оплачує протягом 5 робочих днів від дати надання продавцем належним чином оформлених документів - коносаменту, пакувального листа, інвойсу, сертифіката якості, копію експортної декларації.
Платіжним дорученням в іноземній валюті № 485 від 26.10.2018 підтверджено сплату вартості товару у сумі 4828,80 дол. США, що є 30,57% від суми, що підлягає сплаті.
Встановлені судом обставини, спростовують висновки митного органу щодо недотримання позивачем відсоткової схеми оплати товару, адже певні відхилення в сотих не може вважатися недотриманням умов договору, крім того, жодних недоліків чи невідповідностей платіжні доручення не містять, сума вказана у специфікації та загальна сума за платіжними дорученнями повністю співпадають.
Посилання відповідача, що прайс-лист від 01.12.2018 містить відомості про ціни стільців на умовах поставки FOB - Shanghai/Ningbo, дата складення прайс-листа не кореспондується з датою складання специфікації, відповідно до якої узгоджені ціни на партію товарів, тобто не містить рівня цін станом на дату укладання договірних відносин щодо продажу оцінюваної партії товару, є лише припущеннями та непідтверджені жодними належними доказами, адже встановлення певної цінової політики продавцем може мати сталий характер та не змінюватися тривалий час.
Необґрунтованими також суд вважає доводи митного органу, що декларант при заповнені електронного інвойсу ЕМД зазначив у графі «виробник» - ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD, у графі «торгівельна марка» - AMF, проте не зазначив, на підставі яких товаросупровідних документів відправника декларантом вказані дані про виробника та торгівельну марку, адже вказані відомості не можуть, ані підтвердити, ані спростувати складові митної вартості товару.
Крім того, ТОВ «АРТ-ПРОМ» у листі від 30.01.2019, яким до митного органу було надано додаткові документи, було зазначено, що інформація стосовно виробника та торгівельної марки наявна у сертифікаті якості, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, проте не було прийнято до уваги митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення.
Щодо доводів відповідача, що калькуляція видана ТОВ «АРТ-ПРОМ» не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012, суд зазначає, що калькуляція не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товару.
Стосовно транспортної складової митної вартості, суд встановив наступне.
ТОВ «АРТ-ПРОМ» з ТОВ «Смарт Авто ЛТД» 15 березня 2016 року було укладено договір транспортного експедирування № 15032016, дію якого, згідно з додатковою угодою № 2 від 03.01.2019, було продовжено до 31 грудня 2019 року, що спростовує доводи митного органу, що транспортної складової надано договір, термін дії якого закінчився.
При цьому доводи відповідача, що наданий договір про надання транспортних послуг № 15032016 від 15.03.2016 неналежної якості, що унеможливлює його опрацювання повному обсязі, не підтверджено жодними належними доказами.
Судом встановлено, що згідно з п. 3.2 договір про надання транспортних послуг № 15032016 від 15.03.2016, клієнт сплачує вартість послуг експедитора шляхом перерахування коштів на поточний рахунок експедитора протягом 14 банківських днів з моменту надходження вантажу до митного терміналу зазначеного у заявці та надання оригіналу рахунку на сплату вартості послуг.
В матеріалах справи міститься заявка ТОВ «АРТ-ПРОМ» № 35 від 01.12.2018, згідно з якою умови оплати відповідно до п. 3 договору.
Так само необґрунтованими є посилання відповідача, що декларантом не було надано під час митного оформлення товару документи, що підтверджують договірні відносини між експедитором та безпосереднім перевізником, оскільки ТОВ «АРТ-ПРОМ» укладено договір транспортування саме з ТОВ «Смарт Авто ЛТД», позивач не зобов`язаний мати в наявності жодних первинних документів щодо господарських операції ТОВ «Смарт Авто ЛТД» з іншими суб`єктами господарювання.
Спростовуючи доводи митного органу, що поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення за контрактом з безпосереднім виробником - компанією ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD, при цьому у наданому до митного оформлення коносаменті від 15.12.2018 у якості відправника зазначено компанію Yiwi Chaoxun Import & Export, відомості про яку відсутні у наданих до митного оформлення документах, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що поставка товару здійснювалася на умовах FOB Shanghai (Інкотермс 2010), тобто продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водяним транспортом.
Позивачем до суду також надано Висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати № ГО-343 від 08.02.2019, відповідно до якого ринкова вартість меблів, що надійшли, за контрактом № 230/АР від 05.04.2018, специфікації № 2 від 29.09.2018, комерційному інвойсу № XY20180929 від 10.12.2018, відповідає вартості заявленій декларантом під час митного оформлення товару.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 в адміністративній справі № 803/667/17.
Суд зазначає, що досліджені в судовому засіданні первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Крім того, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Суд доходить висновку, що оскаржуване рішення митного органу є необґрунтованим, висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на викладене, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-ПРОМ» за рахунок бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3614,58 грн. відповідно до квитанції до квитанції № 1571 від 16 вересня 2019 року.
Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 13 січня 2020 року.

Суддя О.С. Луніна