Справа № 755/275/20
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/275/20
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення без руху

"13" січня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши матеріали позовної заяви громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду в Україну,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду із позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду в Україну.

Відповідно до ч. 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій. Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

За правилами адміністративного судочинства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також вимогам ст. 161 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в позовній заяві, серед іншого, зазначається повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження; поштовий індекс.

Однак в порушення вказаної норми Кодексу позовна заява не містить адресу проживання позивача, а містить лише адресу для листування: АДРЕСА_1 .

Тому з урахуванням викладеного позивачу необхідно зазначити адресу її проживання та чим це підтверджується.

Згідно положення ч. 4 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Разом з тим, в порушення вищенаведених норм процесуального законодавства України до матеріалів поданої позовної заяви долучено копію документів, які не містять ознаки їх належного засвідчення у порядку, встановленому чинним законодавством України, та позивачем не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до п. 11 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві, серед іншого, зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Разом з тим, у матеріалах заяви відсутнє власне підтвердження того, що позивачем не подано будь-якого іншого позову (позовів), не залежно від його (їх) підсудності, до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно п. 5 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначаються виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просить визнати протиправним ста скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 .

Однак в порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не зазначено, чим підтверджується наявність рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 .

Тому з урахуванням викладеного позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується наявність рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 .

У відповідності зі ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 161, 169, 382 КАС України,

п о с т а н о в и в :

позовну заяву громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове повернення з України та заборону в`їзду в Україну залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати 10-ти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є. Арапіна