Справа № 591/7516/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. Справа № 591/7516/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Старостіна В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача Волинської В.В.

представника позивача Левицької А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.Я., вул. Академічна, 13, м. Суми, Сумська, 40030, повний текст складено 04.12.19 року по справі № 591/7516/19

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до ОСОБА_1

про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління державної міграційної служби України в Сумській області звернулося до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- продовжити строк затримання громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців починаючи з 06.12.2019 до 06.06.2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі №591/2558/19 видворено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з метою її ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців. За рішенням Управління ДМС України в Сумській області від 06.06.2019 року відповідачку поміщено у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що розташований: АДРЕСА_1 . Граничний термін перебування відповідачки у пункті тимчасового передування спливає 06.12.2019 року. Управлінням ДМС України в Сумській області вжито ряд заходів щодо ідентифікації та документування відповідачки, щодо сприяння в оформлення документів для проведення перевірки факту належності до громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 . Однак, співпраця з боку іноземця у питанні її повернення відсутня. Відповідачка не бажає заповнювати опитувальний лист та надавати відомості, необхідні для перевірки її належності до громадянства Російської Федерації. Документ, який ідентифікує відповідача, а також надав їй можливість повернення до країни свого походження відсутній. Таким чином, на даний час ідентифікувати відповідача та забезпечити її видворення не можливо.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми позовні вимоги задоволено.

Продовжено строк перебування громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований: АДРЕСА_1 , строком на 6 (шість) місяці, а саме до 06 червня 2020 року.

Не погодившись з вказаним рішенням, представником відповідача подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 є особою без громадянства, належність її до громадянства РФ спростовується матеріалами справи. Відповідач не володіє інформацією, про яку наполягає позивач, а тому подальше її затримання не є виправданим, оскільки додатковий час не вплине на його результат. Задоволення адміністративного позову позбавляє ОСОБА_1 можливості отримати право на тимчасове проживання в Україні. Неможливість підтвердження громадянства відповідача не може бути підставою для продовження строку тримання особи.

В судовому засіданні відповідач та її представник просили апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, а рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її необґрунтованою, просив в її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявним в матеріалах справи доказами, що 15 березня 2018 року працівниками відділу протидії нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління ДМС України в Сумській області виявлено громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортний документ відсутній, документ, який ідентифікує особу - довідка про звільнення серії ХАР №03179, яка незаконно перебуває на території України.

15 березня 2018 року Управлінням ДМС України в Сумській області прийнято рішення №60 про примусове повернення відповідачки з України, з яким вона ознайомилася, що підтверджується її підписом та зобов`язалася виїхати за межі України у визначений термін, а саме до 25 березня 2018 року.

Відповідачка рішення про примусове повернення не виконала.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 року по справі №591/2558/19 вирішено видворити громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі території України, затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства які незаконно перебувають на території України з метою її ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 місяців.

За рішенням Управління ДМС України в Сумській області від 06.06.2019 року відповідачку було поміщено у Чернігівський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, що розташований: АДРЕСА_1 . Граничний термін перебування відповідачки у пункті тимчасового передування спливає 06.12.2019 року.

Управлінням ДМС України в Сумській області було вжито ряд заходів щодо ідентифікації та документування відповідачки, щодо сприяння в оформленні документів для проведення перевірки факту належності до громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 ..

Зокрема, 07.06.2019 року Управлінням ДМС України в Сумській області було надіслано лист-повідомлення про поміщення ОСОБА_1 до Чернігівського ПТПІ до посольства Російської Федерації в Україні.

04.07.2019 року Управлінням ДМС України в Сумській області надіслано лист до Чернігівського ПТПІ щодо сприяння в оформленні документів (опитувального листа, заяви в консульський відділ посольства РФ в Україні та заяви про видачу свідоцтва на в`їзд) для проведення перевірки факту належності до громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 ..

На що, 09.07.2019 року позивачем отримано лист-повідомлення Чернігівського ПТПІ до якого додані заповнені документи.

Після цього, Управлінням ДМС України в Сумській області 10.07.2019 року направлено лист до консульського відділу посольства Російської Федерації в Україні разом з опитувальним листом, заявою на видачу свідоцтва на в`їзд з проханням підтвердити належність до громадянства Російської Федерації ОСОБА_1 та надати документи для її повернення до країни походження.

20.08.2019 року позивачем отримано відповідь Посольства Російської Федерації, в якому зазначено, що для підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства Російської Федерації необхідно направити на їх адресу заповнений опитувальний лист, в якому будуть зазначені ПІБ, дата та місце народження, дівоче прізвище матері/батьків особи, а також конкретний адрес її проживання станом на 06.02.1992 року та копії свідоцтва про її народження, документа, що підтверджує особу.

10.09.2019 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення у яких зазначила, що інформація щодо свого місця проживання станом на 06.02.1992 року, призвіще ім`я по батькові, дати та місця народження, дівоче прізвище матері/батьків їй не відома. В письмових поясненнях наданих 31.10.2019 року ОСОБА_1 повторно відмовилася надати необхідну інформацію для ідентифікації.

Таким чином, співпраця з боку іноземця у питанні її повернення відсутня. Відповідачка не бажає надавати відомості, необхідні для перевірки її належності до громадянства Російської Федерації. Документ, який ідентифікує відповідача, а також надав їй можливість повернення до країни свого походження відсутній. А тому, на даний час ідентифікувати відповідача та забезпечити її видворення не можливо.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України .

Згідно ч.ч. 11, 12 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119, контроль за дотриманням іноземцями та особами без громадянства вимог законодавства здійснюють в межах своєї компетенції територіальні підрозділи Державної міграційної служби України, до повноважень яких віднесено прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України.

Як встановлено в суді першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 фактично уникаючи виконання позивачем постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2019 по справі № 591/2558/19 щодо її видворення, не повідомляє необхідну інформацію для ідентифікації її особи, що підтверджується її поясненнями наявними в матеріалах справи від 10.09.2019 та 31.10.2019.

Крім того, колегія суддів зазначає, що статтею 31 Закону України №3773-VI визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, перелічених обставин стосовно ОСОБА_1 не встановлено.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 по справі № 491/807/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_1 за весь час незаконного перебування на території України не вчиняла всіх необхідних дій, передбачених законом, щодо отримання нею права перебування на території України на законних підставах.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки співпраця з боку ОСОБА_1 у питанні її повернення відсутня, відповідачка не надає відомості, необхідні для перевірки її належності до громадянства Російської Федерації, відсутній документ, який ідентифікує відповідача, відтак позовні вимоги про продовження строку перебування громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на шість місяців підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.12.2019 року по справі № 591/7516/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова В.В. Старостін
Повний текст постанови складено 13.01.2020 року