Справа № 628/3442/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2020 р.Справа № 628/3442/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Сіренко О.І.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Гетьман Л.В., вул. Першого Травня, 27a, м. Куп`янськ, Куп`янський, Харківська, 63701, повний текст складено 29.11.19 року по справі № 628/3442/19

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області треті особи Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ головного територіального управління юстиції у Харківській області

про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2019 року ОСОБА_1 ( далі по тексту позивач ) звернувся до суду з адміністративним позовом до департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, третя особа : міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 09.11.2019 р. отримав постанову старшого державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та м. Куп`янськ головного територіального управління юстиції у Харківській області про відкриття виконавчого провадження від 29.10.2019 року про примусове виконання постанови № 518-П від 25.07.2019 року виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України про стягнення з нього штрафу в розмірі 4250 грн. на користь держави. Постановою № 518-П по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 р., винесеною головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 4, 8 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн. Вважає постанову незаконною, оскільки направлення для проведення планової чи позапланової перевірки не отримував, про час місце проведення перевірки не був ознайомлений, також не ознайомлений з підставою для проведення перевірки, що є порушенням його прав. Постанова винесена за результатами проведеної перевірки посадовими особами на підставі складених документів : акт складений за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання законодавства у сфері містобудівної діяльності від 16.07.2019 р. № 518-А, протокол про адміністративне правопорушення від 16.07.2019 р., припис від 16.07.2019 р. № 518-Пр. З даними документами він не ознайомлений та їх копій у нього немає. За змістом постанови він виконав роботи з будівництва вбиральні за адресою : АДРЕСА_1 без відповідного документу, що надає право на виконання будівельних робіт, та експлуатацію. Крім того, позивач просив суд поновити строк звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

29 листопада 2019 року рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду. Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений. Визнано незаконною та скасовано постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області Мурза О.В. за № 518-П по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 р. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4, 8 статті 96 КпАП України та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.

В апеляційній скарзі Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вважає, що судом порушено принцип офіційності, оскільки у відповідача не витребовувались документи адміністративного провадження, позивачем пропущений строк звернення до суду. Також зазначив, що позивач був присутнім при перевірці та відмовився від отримання протоколу, припису та постанови у зв`язку з чим зазначені документи були направлені останньому по пошті. Крім того, судом не надано оцінки самому правопорушенню. Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав :

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що постановою № 518-П по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 р., винесеною головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу № 1 Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частинами 4, 8 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення за виконання роботи з будівництва вбиральні за адресою : АДРЕСА_1 без відповідного документу, що надає право на виконання будівельних робіт та експлуатує об`єкт без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 4250 грн. (а.с.15,16).

29 липня 2019 р. ОСОБА_2 направив керівнику департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області скаргу на постанову № 518-п від 25.07.2019 р. про адміністративне правопорушення і просить скасувати постанову № 518-П по справі про адміністративне правопорушення, зазначивши, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 р. № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» затверджено перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію. Згідно п. 6 даного Переліку, до таких робіт відноситься зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема вбиралень - щодо індивідуальних житлових будинків.(а.с.17).

Відповідно до листа департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області № 1020-7038 від 21.08.2019 р. скарга ОСОБА_2 на постанову по справі про адміністративне правопорушення від 25.07.2019 № 518-П була направлена за належністю (а.с.18).

На підставі листа державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-702-17/6714-19 від 05.09.2019 р. скарга позивача залишена без задоволення, а постанова без змін (а.с.19,20).

Копію постанови № 518-П від 25.07.2019 року ОСОБА_1 отримано 27.07.2019 р. ( а.с. 91)

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду, а відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови щодо про порушення позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав :

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності «, Законом України « Про регулювання містобудівної діяльності»( далі - Закон), Порядком виконання підготовчих та будівельних робіт ( далі - Порядок) і Переліком об`єктів, будівництво яких здійснюється після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт ( далі - Перелік) , затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 р., Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 27 Закону, забудова присадибних, дачних та садових земельних ділянок може здійснюватись на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів ( без урахування мансардного поверху) з площею до 500 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 34 Закону, замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об2єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 Порядку, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документу, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об`єктів, будівництво яких здійснюється після надісланя повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Пунктом 2 Переліку до об`єктів , будівництво яких здійснюється після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, віднесено господарські будівлі і споруди, зокрема вбиральні, які розташовані на присадибних, дачних і садових земельних ділянках.

Пунктом 2 розділу 1 Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських(присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 квітня 2015 року № 79 ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 серпня 2018 року за № 976/32428), визначено, що господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо та прибудови до них.

Згідно з термінами, наведеними у п. 2 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних ( садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Мінрегіону від 03 липня 2018 року № 158, господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо та прибудови до них.

З огляду на вищезазначене, позивач мав право здійснювати будівництво вбиральні тільки після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Частинами 4 та 8 ст. 96 КУпАП передбачено, що виконання будівельних робіт без повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятидесяти до трьохсот п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Згідно частиною третьою статті 41 Закону № 3038-VI орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

За правилами частини першої статті 1 Закону № 208/94-ВР правопорушеннями у сфері містобудівної діяльності є протиправні діяння (дії чи бездіяльність) суб`єктів містобудування - юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Поняття та юридична природа припису визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що положення цього Закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки стаття 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. При цьому, серед правовідносин, на які не поширюється дія цього Закону не визначені правовідносини у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей та у частині, що не урегульована Законом України « Про регулювання містобудівної діяльності»

Так, частиною восьмою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Аналіз наведених правових норм у системному зв`язку із положеннями Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» дозволяє дійти до висновку про те, що відповідальність суб`єкта господарювання настає у разі, якщо ним не усунуто порушення, визначені у приписі, якщо інше прямо не передбачено спеціальним Законом.

Юридична відповідальність є однією з форм захисту суспільства та держави від посягань на відповідні цінності, головними з яких відповідно до статті 3 Конституції України є людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека. При цьому, юридична відповідальність ґрунтується, у першу чергу, на державному примусі як специфічному впливі на поведінку особи, заснованому на організованій силі та спрямованому на безумовне виконання санкціонованих державою правил поведінки (норм права). Такий примус передбачає його регламентованість виключно законом, наявність чітко встановлених меж застосування та здійснення лише компетентним суб`єктом владних повноважень.

Мета застосування державою юридичної відповідальності до правопорушника обумовлені цілями, заради яких вона запроваджується. До таких основних цілей слід віднести наступну: охоронна - зупинити триваюче правопорушення (протиправний стан); правозабезпечувальна - досягнути результату у формі приведення поведінки (діяльності) відповідного суб`єкта до стану правомірної; правовідновлювальна (компенсаційна) - відновити порушене право потерпілого та компенсувати йому матеріальний і моральний збиток, заподіяний правопорушенням; попереджувальна (превентивна) - попередити вчинення нових правопорушень з боку як самого правопорушника (приватна превенція), так і інших суб`єктів (загальна превенція); процедурно-процесуальна - офіційно визнати правопорушника винним у здійсненні протиправного діяння; виховна - перевиховати правопорушника шляхом забезпечення у нього сталого спрямування на неухильне дотримання норм права; каральна (штрафна) - покарати правопорушника у формі понесенні ним додаткових втрат, зокрема, майнового характеру.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові колегії Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 14.08.2018 року по справі № 803/1122/17.

Суд першої інстанції у цій справі з урахуванням усіх обставин дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій як каральної (штрафної) складової мети юридичної відповідальності, оскільки останній, у визначений відповідачем у приписі строк , усунув порушення, виявлені в ході перевірки, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи відповідача про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав, що позивач з поважних причин пропустив строк звернення до суду колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, суд під час розгляду такої категорії справ застосовує строки звернення до суду, встановлені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто десять днів з дня винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

Дотримання процесуальних строків є обов`язком сторін.

В обґрунтування поважності підстав для поновлення строку для звернення до суду, позивач зазначив, що він звертався зі скаргою в порядку адміністративного оскарження до вищестоящої посадової особи, одночасно вчиняв дії щодо виконання припису.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені обставини є поважними, а тому правомірно поновив строк для звернення до суду, гарантований ст. 8 Конституції України.

За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення адміністративного позову .

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 29.11.2019 року по справі № 628/3442/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 08.01.2020 року