Справа № 160/11674/19
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

13 січня 2020 року Справа № 160/11674/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Турової О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягають у неповній виплаті позивачеві державної соціальної допомоги за заявою ОСОБА_1 до відповідача від 04.09.2019 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року до моменту вирішення справи по суті заявлених вимог.

В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач є пенсіонером та отримує пенсійні виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», крім того, він має статус «дитина війни» згідно із Законом України «Про соціальний захист дітей війни» та має відповідні пільги відповідно до зазначеного Закону. До 2006 року позивачеві виплачувалась щомісячна соціальна допомога як «дитині війни» в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком, проте наприкінці літа 2019 року він дізнався, що впродовж 2006-2019 років соціальна допомога органами пенсійного фонду майже не виплачувалась, а за 2007-2008 роки - виплачена лише частково. З огляду на визначене, позивач 04.09.2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про виплату державної соціальної допомоги, починаючи з 01.01.2006 року по теперішній час у повному розмірі, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За результатами розгляду його заяви відповідач листом від 12.09.2019 року відмовив у виплаті позивачеві вказаної державної соціальної допомоги та зазначив, що пенсія позивачеві виплачується згідно з нормами чинного законодавства. Вважаючи відмову відповідача, викладену у його листі, не обґрунтованою та винесеною не у відповідності до норм чинного законодавства та практики Європейського Суду з прав людини, а доводи відповідача - безпідставними та такими, що істотно порушують його конституційне та законне право на отримання його пенсійних виплат у більшому розмірі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турової О.М. від 26 листопада 2019 року прийнято до розгляду вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження в адміністративній справі №160/11674/19, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами з 12.12.2019 року, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. Крім того, вищевказаною ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

19 грудня 2019 року на електронну адресу суду, з наступним наданням 23 грудня 2019 року оригіналу до канцелярії Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначив, що судова практика з розгляду спорів про нарахування соціальної допомоги «дітям війни» за 2006-2007р.р. за Законом України «Про соціальний захист дітей війни» існувала в 2010-2011р.р., а відповідні рішення Конституційного Суду України були належним чином оприлюднені в офіційних засобах масової інформації, таким чином, у позивача існували всі можливі умови для того, щоб дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів своєчасно. Враховуючи приписи ст.122 КАС України та у зв`язку з тим, що в позовній заяві не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду, на думку відповідача, в поновленні строку починаючи з 01.01.2006 року має бути відмовлено. Також додатково відповідачем зауважено, що пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка набрала чинності з 22.05.2008р., передбачено, що «дітям війни» (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії підвищення проводиться у відповідно визначених розмірах. Враховуючи вищевикладене, з 01.01.2008р. позивач отримував надбавку до пенсії як «дитина війни» в передбачених законодавством розмірах. Таким чином, управління Пенсійного фонду України діяло лише в межах норм діючого законодавства.

На виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2019 року представником відповідача до канцелярії суду 23.12.2019 року було надано завірену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч. 2 ст.263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 4 статті 243 КАС України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 243, 250, 257, 258, 262 КАС України, а також з урахуванням того, що з 26.12.2019 р. по 11.01.2020 р. включно, суддя Турова О.М. перебувала у відпустці, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, а повне судове рішення складено першого робочого дня.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у неповній виплаті позивачеві державної соціальної допомоги за заявою ОСОБА_1 до відповідача від 04.09.2019 року з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року та в частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, внесеними Законом України від 03 жовтня 2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій».

Пенсійне посвідчення ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 містить відмітку про те, що він є «дитиною війни».

04.09.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про нарахування та виплату недоплаченої щомісячної державної допомоги «дітям війни» за період з 01.01.2006р. по теперішній час у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. У вказаній заяві позивач зазначав, що у 2006р. йому означена допомога не виплачувалась, за 2007-2008р.р. - виплачувалась частково, а у 2009-2010 р.р. ним було отримано щомісячну соціальну допомогу у розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком, що є порушенням та суперечить Конституції України, Законам України та рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007р. №6-рп/2007 та від 22.05.2008р. №10-рп/2008.

Листом від 12.09.2019р. за №6609/3-09 відповідач повідомив позивача про те, що за даними електронної пенсійної справи розмір пенсії ОСОБА_1 обчислено, виходячи із загального стажу, зарахованого по 30.09.2003р., що складає 42 роки 06 місяців 11 днів; заробітної плати за період роботи з 01.01.1984р. по 31.12.1988р.; коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1% складає 0,42500; індивідуальний коефіцієнт заробітку після оптимізації - 0,64784; заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 2014 - 2016 роки складає 2853,31 (4404,35 грн. х 0,64784). Таким чином, загальний розмір пенсійної виплати станом на 01.09.2019р. складає 2011,83 грн., з яких: 1212,66 грн. - розмір пенсії за віком (4404,35 грн. х 0,64784 х 0,42500); 351,34 грн. - доплата до прожиткового мінімуму (1564 грн.); 105,20 грн. - доплата 65 р. до 40% МЗП (1669,20 грн.); 206.15 грн. - доплата за понаднормовий стаж (за 17 років); 66,43 грн. - підвищення «дітям війни»; 70,05 грн. - доплата до 100 грн. індексації 01.03.2019р. Також відповідачем зазначено, що виплата підвищення до пенсії «дітям війни» здійснюється відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008р. та Постанови Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011р., якими передбачено, що «дітям війни» (крім тих, на яких поширюється дія Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії виплачується підвищення у відповідному розмірі. Таким чином, пенсія позивачеві виплачується згідно з нормами чинного законодавства.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивач 18.11.2019р. звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом, що посвідчується відтиском поштового штемпеля на конверті, в якому було надіслано позов до суду.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем заявлено позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, що полягають у неповній виплаті позивачеві державної соціальної допомоги як «дитині війни» з 01 січня 2006 року і до моменту вирішення справи по суті заявлених вимог, а також про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну соціальну допомогу як «дитині війни» у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року до моменту вирішення справи по суті заявлених вимог.

При цьому, як зазначено вище, з такими позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся до суду лише 18.11.2019р.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що строк звернення до суду ним дотримано, оскільки відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком, незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Разом з тим, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом 1 частини другої цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до суду становить шість місяців, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначається, що порушення його прав має довготривалий характер, а про таке порушення прав він дізнався наприкінці літа, після чого 04.09.2019р. звернувся до відповідача із заявою про виплату державної соціальної допомоги, починаючи з 01.01.2006 року відповідно до ст.6 Закону №2195-ІV по теперішній час у повному розмірі, однак, листом від 12.09.2019р. відповідач повідомив ОСОБА_1 , що його пенсія виплачується згідно з нормами чинного законодавства. Таку відповідь позивач розцінює як дії відповідача, які полягають у невиплаті йому державної соціальної допомоги з 01.01.2006 року, хоча суб`єкт владних повноважень, на його думку, повинен був і міг вчинити зазначені дії відповідно до покладених на нього обов`язків.

Водночас, пенсія є періодичним платежем, що здійснюються щомісяця, тому позивач, отримуючи пенсію, міг своєчасно дізнатися про порушення своїх прав на виплату державної соціальної допомоги, починаючи з 01.01.2006 року відповідно до ст.6 Закону №2195-ІV, як «дитині війни».

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому суд зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, рішення від 22 жовтня 1996 року, справа Девеер проти Бельгії, рішення від 27 лютого 1980 року).

Аналогічна позиція у подібних правовідносинах щодо нарахування та виплати надбавки до пенсії відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №308/12874/16-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 72288078).

Враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду в аналогічній категорії спорів, а також те, що пенсійні виплати - це періодичні платежі, що здійснюються щомісячно, тому позивач, отримуючи їх на постійній основі, був обізнаним про їх розмір, а, отже, і про порушення його прав у зв`язку із цим, та мав можливість звернутись до суду за їх захистом своєчасно.

Посилання позивача на ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», згідно з якою нараховані суми пенсії, які не отримані з вини органу, що призначає, та виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Норма, на яку посилається в даному випадку позивач, стосується нарахованої, але не виплаченої пенсії, в той час, як з матеріалів справи слідує, що нарахування і виплата державної соціальної допомоги як «дитині війни» позивачу проводяться разом з виплатою основної пенсії. А відтак, з часу отримання підвищення до пенсії, в розмірі меншому, ніж вважає позивач, він повинен був знати про порушення його прав та протягом 6 місяців звернутися до суду за їх захистом.

Суд також наголошує, що дата, коли саме ОСОБА_1 дізнався, що йому впродовж 2006-2019 років державна соціальна допомога органами пенсійного фонду майже не виплачувалась відповідно до ст.6 Закону №2195-ІV, не зазначена у позові взагалі.

Також суд погоджується з доводами відповідача про те, що судова практика з розгляду спорів про нарахування соціальної допомоги «дітям війни» за Законом України «Про соціальний захист дітей війни» існувала ще у 2010-2011р.р., а відповідні рішення Конституційного суду були належним чином оприлюднені в офіційних засобах масової інформації, таким чином, у позивача існували всі можливі умови для того, щоб дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 пропущено строк звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у неповній виплаті позивачеві державної соціальної допомоги за заявою ОСОБА_1 до відповідача від 04.09.2019 року з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року та в частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року і поважні причини пропуску цього строку відсутні, тому він поновленню не підлягає. При цьому станом на день розгляду справи до суду від позивача не надходило будь-яких заяв про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом або інших належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду, а позовна заява в цій частині не містить посилань на обставини, що свідчили б про об`єктивну неможливість своєчасного звернення до суду із адміністративним позовом, та доказів на їх підтвердження.

За таких обставин, вказані ОСОБА_1 в позовній заяві підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнаються судом неповажними.

Згідно із частиною третьою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За змістом приписів пункту 5 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Беручи до уваги викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо визнання протиправними дій відповідача, які полягають у неповній виплаті позивачеві державної соціальної допомоги за заявою ОСОБА_1 до відповідача від 04.09.2019 року з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року та в частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року підлягають залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 122, 123, 240, 241-243, 248, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які полягають у неповній виплаті ОСОБА_1 державної соціальної допомоги за його заявою від 04.09.2019 року з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року та в частині щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 січня 2006 року по 17 травня 2019 року - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачеві, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 13.01.2020 року.

Суддя О.М. Турова