Справа № 640/18953/19
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2019-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2019 року справа № 640/18953/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження розглянувши адміністративну справу за позовом Окружного адміністративного суду міста Києва до Фонду соціального страхування України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Окружний адміністративний суд міста Києва звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Фонду соціального страхування України, в якому просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність Фонду соціального страхування України щодо надання повної відповіді на запити Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 №03-16/1908/19 та від 24.07.2019 №03-16/2231/19;

2) зобов`язати Фонд соціального страхування України повністю і вичерпно надати Окружному адміністративному суду міста Києва документи та інформацію, визначену у запитах Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 №03- 16/1908/19 та від 24.07.2019 №03-16/2231/19, а саме:

- правові підстави для проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року, із наданням копій запитів Міністерства соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, звернення та листів міністерств та інших органів, на які Фонд соціального страхування України посилається у своїй відповіді від 17.07.2019, оформленій листом №1451-08-1, розпорядчого документу (наказу, розпорядження, рішення, тощо) на підставі якого проводилась перевірка правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року. У разі не оформлення окремого розпорядчого документа, повідомити причини та надати відомості про особу яка прийняла рішення проводити перевірку без оформлення відповідного документа;

- статус проведеної перевірки (планова/позапланова);

- причини неповідомлення Окружного адміністративного суду міста Києва, як роботодавця, про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року, та не повідомлення Окружного адміністративного суду міста Києва про результат проведеної перевірки;

- результати проведеної перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду у місті Києві від 11.10.2019 адміністративну справу №640/18953/19 передано до Шостого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності даної справи.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 визначено територіальну підсудність даної адміністративної справи та передано її на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Автоматизованою системою розподілу судових справ 01.11.2019 визначено головуючого суддю Щавінського В.Р.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

На адресу суду 26.11.2019 від відповідача надійшло клопотання про залучення у якості третіх осіб в даній адміністративній справі які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства соціальної політики України, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Київській області.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2019 відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що з відкритих джерел Окружному адміністративному суду міста Києва (далі - позивач, Суд, ОАСК) стало відомо, що за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, службовими особами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України (далі - відповідач, Фонд) та службовими особами відділень управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, проводиться перевірка правомірності отримання суддями ОАСК листків непрацездатності у період з 01.04.2019 по 30.05.2019 у різних закладах охорони здоров`я. Про що не було повідомлено позивача.

Позивач зазначив, що у зв`язку з вищенаведеним звернувся до відповідача з листом в якому зазначив ряд питань, на які відповідачем була надана відповідь. Проте, на думку позивача відповідачем не надана вичерпна відповідь на поставленні запитання. В подальшому, позивач звертався до відповідача повторно з тими ж самими питаннями. Однак на думку позивача, відповідачем ігноруються поставленні в листах запитання.

Відповідач на обґрунтування своєї правової позиції подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на адресу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України надійшли листи від Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства соціальної політики України про звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів стосовно проведення перевірки правомірності видачі листків непрацездатності працівникам Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надалі, відповідач надіслав зазначені звернення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області, які в свою чергу звернулися до Департаментів охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської обласної державної адміністрації відповідно щодо проведення спільних позапланових перевірок обґрунтованості видачі, продовження та правильності оформлення листків непрацездатності виданих закладами охорони здоров`я м. Києва та Київської області, а також щодо проведення перевірок обґрунтованості видачі, продовження, правильності оформлення листків непрацездатності та надання скан-копій первинної медичної і облікової документації.

Зазначає, що про результати проведених перевірок управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області повідомили відповідача, який, в свою чергу, повідомив Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Міністерство охорони здоров`я України та Міністерство соціальної політики України.

Позивач вважає, що законодавством не передбачено не передбачено обов`язку Фонду повідомляти страхувальника про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків не працездатності застрахованими особами та про проведення перевірки, якщо перевірка проводилась не з його ініціативи.

Позивач 06.12.2019 надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач не вказав які саме правові норми дозволяють йому реалізувати завдання щодо здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам на підставі звернень інших органів державної влади, окрім Комісії із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації та за рішенням Фонду з метою перевірок використання страхувальниками коштів Фонду, а також які правові підстави були обрані Відповідачем для призначення проведення відповідної перевірки, зважаючи на те, що чинним законодавством не визначено порядок реалізації Відповідачем його завдання щодо перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам за зверненнями будь-яких фізичних та юридичних осіб (у тому числі, враховуючи позицію Міністерства охорони здоров`я України, викладену в листі від 12.06.2017 № 3.04.02-Н-7698/6898-зв та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, викладену в листі від 11.05.2017 № 5-14/Н-225з-60).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України надійшли листи від Міністерства охорони здоров`я України (лист від 24.05.2019 №03.4-02-53/1187-19/13572) та Міністерства соціальної політики України (лист від 01.06.2019 №296/0/247-19) про звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів від 17.05.2019 №31 кп-2810/18 стосовно проведення перевірки правомірності видачі листків непрацездатності працівникам Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надалі, виконавча дирекція Фонду соціального страхування України надіслала зазначені звернення до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (лист від 12.06.2019 №1228-02-2) та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області (лист від 20.06.2019 №1264-02-2).

В подальшому, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області звернулися (листи від 24.06.2019 №4384-6 та від 21.06.2019 №82/1715) до Департаментів охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської обласної державної адміністрації відповідно щодо проведення спільних позапланових перевірок обґрунтованості видачі, продовження та правильності оформлення листків непрацездатності виданих закладами охорони здоров`я м. Києва та Київської області.

Крім того, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області звернулися до закладів охорони здоров`я м. Києва та Київської області щодо проведення перевірок обґрунтованості видачі, продовження, правильності оформлення листків непрацездатності та надання скан-копій первинної медичної і облікової документації.

Про результати проведених перевірок управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві (листи від 02.07.2019 №4549-6 та від 15.07.2019 №4940-6) та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області (лист від 27.06.2019 №8.2/1770) повідомили виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування України, яка, в свою чергу, листами від 04.07.2019 №1356-02-1 та від 13.08.2019 №1653-02-1 повідомила Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Міністерство охорони здоров`я України та Міністерство соціальної політики України.

Судом встановлено, що з відкритих джерел позивачу стало відомо, що проводиться вищезазначена перевірка. У зв`язку з цим, 27.06.2019 ОАСК направив на адресу відповідача лист №03-16/1908/19, в якому, з метою надання правової оцінки діям посадових осіб Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та посадових осіб виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її територіальних підрозділів, ставились питання:

1) підтвердити або спростувати інформацію про надходження звернень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про проведення перевірки правовірності отримання суддями Окружного адміністративного суду міста Києва листків непрацездатності у період 01.04.2019 по 30.05.2019;

2) у разі проведення перевірки за зверненнями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України правомірності отримання суддями Окружного адміністративного суду міста Києва листків непрацездатності у період 01.04.2019 по 30.05.2019 повідомити правові підстави для проведення такої перевірки, а саме надати відомості про розпорядчий документ, відповідно до якого проводиться така перевірка (номер, дату та ким він виданий);

3) повідомити причини неповідомлення Окружного адміністративного суду міста Києва, як роботодавця, про проведення перевірки правомірності отримання суддями Окружного адміністративного суду міста Києва листків непрацездатності у період 01.04.2019 по 30.05. 2019.

22.07.2019 позивачем отримано відповідь від 17.07.2019, оформлену листом №1451-08-1, яким повідомлено, що на адресу виконавчої дирекції Фонду надійшов лист Міністерства соціальної політики України щодо листа Міністерства охорони здоров`я України про звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України стосовно проведення перевірки правомірності видачі листків непрацездатності працівникам Окружного адміністративного суду міста Києва.

Виконавча дирекція Фонду на виконання доручення Міністерства соціальної політики України надіслала зазначені звернення для подальшої роботи до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області спільно з департаментами охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської обласної державної адміністрації здійснили перевірку обґрунтованості видачі, продовження та правильності оформлення листків непрацездатності, виданих закладами охорони здоров`я м. Києва та Київської області.

Про результати перевірок виконавча дирекція Фонду повідомила Вищу кваліфікаційну комісію суддів України, Міністерство охорони здоров`я України та Міністерство соціальної політики України.

Оскільки, вказана відповідь, на думку позивача, не давала вичерпну відповідь на питання, які ним ставились у листі від 27.06.2019 №03-16/1908/19, позивачем направлено на адресу відповідача лист від 24.07.2019 № 03-16/2231/19, яким повторно ставились питання щодо:

- відомостей про розпорядчий документ (наказ, розпорядження, рішення, тощо) на підставі якого проводилась перевірка правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, із зазначенням номеру, дати та особи, яка підписала цей документ. У разі не оформлення окремого розпорядчого документа, просилось повідомити причини та надати відомості про особу яка прийняла рішення проводити перевірку без оформлення відповідного документа;

- зазначити статус проведеної перевірки (планова/позапланова), із зазначенням правових підстав для проведення перевірки за ініціативи особи яка не є роботодавцем та не є органом, якій здійснює контроль за порядком видачі та продовження листків непрацездатності суддів;

- зазначити причини неповідомлення Окружного адміністративного суду міста Києва, як роботодавця, про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва та не повідомлення суду про результат проведеної перевірки, надати Окружному адміністративному суду міста Києва результати проведеної перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, яку було проведено за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, листів Міністерства соціальної політики України, та Міністерства охорони здоров`я України із наданням копій Міністерства соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, звернення та листів міністерств на які Фонд соціального страхування України посилається у своєї відповіді.

Надалі, 27.08.2019 позивачем отримано лист від 20.08.2019 №1717-08-1, яким додатково до відомостей, зазначених у листі від 17.07.2019 №1451-08-1, вказано про те, що управління виконавчої дирекції Фонду у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду в Київській області звернулися до Департаментів охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Київської обласної державної адміністрації відповідно щодо проведення спільних позапланових перевірок обґрунтованості видачі, продовження та правильності оформлення листків непрацездатності виданих закладами охорони здоров`я м. Києва та Київської області. Крім того, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області звернулися до закладів охорони здоров`я м. Києва та Київської області щодо проведення перевірок обґрунтованості видачі, продовження, правильності оформлення листків непрацездатності та надання скан-копій первинної медичної і облікової документації (копії листів додаються). Законодавством не передбачено обов`язку Фонду повідомляти страхувальника про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам та про результати проведеної перевірки, якщо перевірка проводилась не з його ініціативи.

До вказаного листа додавались копії запитів управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві та управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Київській області до закладів охорони здоров`я м. Києва та Київської області щодо проведення перевірок обґрунтованості видачі, продовження, правильності оформлення листків непрацездатності, які майже не піддаються опрацюванню через низьку якість виготовлення таких копій.

Тобто, вбачається, що відповідачем не надано відповіді на поставлені у запитах Окружного адміністративного суду міста Києва питання:

- про розпорядчий документ (наказ, розпорядження, рішення, тощо) на підставі якого проводилась перевірка правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, із зазначенням номеру, дати та особи, яка підписала цей документ. У разі не оформлення окремого розпорядчого документа, не повідомлено про причини цього та не надано відомості про особу яка прийняла рішення проводити перевірку без оформлення відповідного документа;

- про статус проведеної перевірки (планова/позапланова), із зазначенням правових підстав для проведення перевірки за ініціативи особи яка не є роботодавцем та не є органом, якій здійснює контроль за порядком видачі та продовження листків непрацездатності суддів;

- про результати проведеної перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва, яку було проведено за зверненням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, листів Міністерства соціальної політики України, та Міністерства охорони здоров`я України із наданням копій листів Міністерства соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та звернення Вищої кваліфікаційної комісії судців України, на які Фонд соціального страхування України посилається у своїх відповідях.

Водночас, мотивуючи свою бездіяльність у наданні запитуваної інформації та документів, відповідач зазначає про те, що законодавством не передбачено обов`язку Фонду повідомляти страхувальника про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам та про результати проведеної перевірки, якщо перевірка проводилась не з його ініціативи. При цьому, Фонд здійснює посилання на вимоги Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 та Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 № 189.

Не погоджуючись з вказаними відповідями, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (далі Закон №1105-XIV) визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.9 Закону №1105-XIV одним із завдань Фонду є здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності

Пункт 2 частини 2 ст.9 Закону №1105-XIV визначає, що Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат.

Відповідно до ст.31 Закону №1105-XIV порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Порядок, умови видачі та продовження листків непрацездатності визначено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 (далі - Інструкція №455). Зазначена Інструкція погоджена з Федерацією професійних спілок України, Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Міністерством праці та соціальної політики України, Міністерством фінансів України.

Згідно із пунктом 8.1 Інструкції №455, контроль за її виконанням закладами охорони здоров`я усіх відомств здійснюють у межах своєї компетенції Міністерство охорони здоров`я України, фонди соціального страхування, профспілки та їх об`єднання.

Суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що він, на підставі п.2 ч. 2 ст.9 Закону №1105-XIV, має право проводити розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат, адже таке розслідування стосується нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, порядок здійснення якого встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, які, в свою чергу, пов`язані з небезпечним виробничим фактором чи середовищем, що сталися у процесі виконання працівником трудових обов`язків, чого в даному випадку не мало місця з суддями Окружного адміністративного суду міста Києва.

Таким чином, відповідач не повідомив, які саме правові норми дозволяються йому реалізувати завдання щодо здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, оскільки законодавчі положення щодо проведення розслідування страхових випадків, як було зазначено вище, не спрямовані на регламентацію порядку такої реалізації.

Суд також погоджується з твердженням позивача, що посилання відповідача у своїх відповідях на Інструкцію про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455 та Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189, оскільки перша визначає виключно порядок і умови видачі, продовження та обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі, не визначаючи при цьому порядку реалізації Фондом своєю компетенції у сфері здійснення такого контролю, а друга встановлює єдиний порядок організації та проведення експертизи тимчасової непрацездатності, під якою розуміється комплексна оцінка порушень функціонального стану організму та інших причин, якими вона обумовлена, що визначають факт тимчасової втрати працездатності, установлення строку непрацездатності, визначення клінічного та трудового прогнозу відповідно до встановленого діагнозу, що не має жодного відношення до здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, як на цьому наполягає відповідач.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону №1105-XIV, рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Права, обов`язки та повноваження такої комісії визначені Положенням про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 №13.

Так, згідно з приписами такого Положення, перевірка правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, є не тільки повноваженням, але й обов`язком Комісії. За результатами розгляду підстав Комісія зобов`язана приймати рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення, припинення виплати його (повністю або частково).

Аналіз наведених положень свідчить про те, що у разі необхідності саме Комісія із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, має право звернутися до робочих органів відділень Фонду для проведення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності, а бо ж здійснити таку перевірку самостійно.

Зазначене підтверджується, зокрема, листом Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 11 травня 2017 року № 5-14/Н-225з-60.

Крім того, відповідно до листа Міністерства охорони здоров`я України від 12.06.2017 №3.04.02-Н-7698/6898-зв, саме роботодавець має право перевірити правомірність видачі листка непрацездатності. Для цього йому необхідно зробити запит до структурного підрозділу з питань охорони здоров`я обласної, Київської міської державної адміністрації, у підпорядкуванні якого знаходиться заклад охорони здоров`я, який видавав листок непрацездатності.

Суд звертає увагу, що здійснення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності працівників суду неуповноваженими на це особами, як і передача відомостей, що встановлені внаслідок такої перевірки, іншим особам, може призвести до незаконного поширення конфіденційної інформації.

Так, відповідно до частини першої, третьої статті 286 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні.

Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.

Разом з тим, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2018 № 7-р/2018 (справа № 1-123/2018(4892/17) констатував, що згідно з Основним Законом України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6); органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19). Таким чином, з наведених положень Конституції України вбачається, що межі здійснення повноважень, зокрема, органами виконавчої влади повинні визначатися законом.

Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша); не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частина друга).

За юридичними позиціями Конституційного Суду України, викладеними у його Рішенні від 20.01.2012 № 2-рп/2012: «право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб» (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту З мотивувальної частини); «перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним» (абзац шостий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини); «інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини» (абзац п`ятий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини).

Отже, аналіз положень частин першої, другої статті 32 Конституції України, юридичних позицій Конституційного Суду України дає підстави для висновку, що втручання у конституційне право особи на приватне і сімейне життя шляхом збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди допускається, якщо воно передбачене законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Таке втручання вважатиметься законним у разі наявності підстави в національному законі, а також за умови, що такий закон відповідатиме принципу верховенства права, закріпленому в частині першій статті 8 Конституції України.

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 11.10.2018 № 7-р/2018 (справа № 1- 123/2018(4892/17) встановив, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Тож, принцип юридичної визначеності як один із елементів верховенства права не виключає визнання за органом публічної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними.

Згідно з юридичною позицією Конституційного Суду України «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів» (абзац третій підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 08.06.2016 № 3- рп/2016).

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(201 l)003rev) (далі - Доповідь), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватись у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необгрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Отже, наведені юридичні позиції Конституційного Суду України, відповідні положення Доповіді дають підстави стверджувати, що конституційний принцип верховенства права вимагає законодавчого закріплення механізму запобігання свавільному втручанню органів публічної влади при здійсненні ними дискреційних повноважень у права і свободи особи.

Аналогічні правові позиції містяться також в інших рішеннях Конституційного Суду України, зокрема, від 01.06.2016 № 2-рп/2016, від 24.04.2018 № 3-р/2018).

Ратифікувавши Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, передбачені Конвенцією (стаття 1 Конвенції).

Згідно з пунктом 1 статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У цьому контексті Європейський суд з прав людини зазначив, що збирання та зберігання інформації стосовно приватного життя особи, а також її розповсюдження охоплюються сферою застосування пункту 1 статті 8 Конвенції (пункт 117 рішення у справі «Заїченко проти України (№ 2)» (Zaichenko v. Ukraine (no. 2) від 26.02.2015, заява № 45797/09). Також Європейський суд з прав людини наголосив, що зберігання органами державної влади інформації про приватне життя особи та її використання є втручанням у право на повагу до приватного життя, гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції (пункт 56 рішення у справі «Пантелеєнко проти України» (Panteleyenko v. Ukraine) від 29.06.2006, заява № 11901/02; пункт 70 рішення у справі «Суріков проти України» (Surikov v. Ukraine) від 26.01.2017, заява № 42788/06).

Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, тобто права на повагу до приватного і сімейного життя, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб.

Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання «згідно із законом» вимагає від оспорюваного заходу, за яким здійснюється втручання, підґрунтя в національному законодавстві і стосується також якості закону, тобто закон має бути доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачати наслідки його дії щодо себе, і відповідати принципу верховенства права (пункт 85 рішення у справі «Шалімов проти України» (Shalimov v. Ukraine) від 04.03.2010, заява № 20808/02).

Зазначене в сукупності свідчить про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності щодо надання повної та обґрунтованої відповіді на запити Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 червня 2019 року № 03-16/1908/19 та від 24 липня 2019 року № 03-16/2231/19.

Водночас суд не погоджується з твердженням позивача, що відповідачем не було повідомлено про законні причини неповідомлення Окружного адміністративного суду міста, як роботодавця, про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності Окружного адміністративного суду міста Києва та неповідомлення суду про результати проведеної перевірки виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України листом №1717-08-1 від 20.08.2019 позивачу повідомлено, що законодавством не передбачено обов`язку Фонду повідомляти страхувальника про проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам та про результати проведеної перевірки, якщо перевірка проводилась не з його ініціативи.

Отже в цій частині відповідачем надана відповідь на запити позивача, відповідно до його власного розуміння чинного законодавства та власної компетенції. Незгода позивача з вказаною відповіддю не є підставою вважати, що відповідь в цій частині надана відповідачем не була. Тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довели правомірності своїх дій.

За таких обставин, з урахування вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідачів, у зв`язку із чим, позовні вимоги суд визнає такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 160, 161, 168, 171, 241-245, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Фонду соціального страхування України щодо надання повної відповіді на запити Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 №03-16/1908/19 та від 24.07.2019 №03-16/2231/19;

3. Зобов`язати Фонд соціального страхування України повністю і вичерпно надати Окружному адміністративному суду міста Києва документи та інформацію, визначену у запитах Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.06.2019 №03- 16/1908/19 та від 24.07.2019 №03-16/2231/19, а саме:

- правові підстави для проведення перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року, із наданням копій запитів Міністерства соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та звернення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, звернення та листів міністерств та інших органів, на які Фонд соціального страхування України посилається у своїй відповіді від 17.07.2019, оформленій листом №1451-08-1, розпорядчого документу (наказу, розпорядження, рішення, тощо) на підставі якого проводилась перевірка правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року. У разі не оформлення окремого розпорядчого документа, повідомити причини та надати відомості про особу яка прийняла рішення проводити перевірку без оформлення відповідного документа;

- статус проведеної перевірки (планова/позапланова);

- результати проведеної перевірки правильності видачі та продовження листків непрацездатності суддів Окружного адміністративного суду міста Києва у період 01 квітня 2019 року по 30 травня 2019 року.

4. У решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного судупротягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.