Справа № 205/7416/19
Суддя: Остапенко Н. Г.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

18.10.2019 Єдиний унікальний номер 205/7416/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/7416/19
2-а/205/180/19

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Шевцової М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Саакова Юрія Славіковича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019р. позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаним адміністративним позовом, у якому просить суд:

визнати дії інспектора патрульної поліції Саакова Юрія Славіковича незаконними при складанні постанови від 20.08.2019р.;

скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 20.08.2019р., що виніс інспектор Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Сааков Ю.С. про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. за порушення Правил дорожнього руху та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 20.08.2019р. відносно позивача винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Дану постанову позивач вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з порушенням норм чинного законодавства та розглянута на місці зупинки, окрім того, зазначає, що тріщина на лобовому склі виникла за 30 хвилин до зупинки його транспортного засобу під час руху до СТО.

Представником УПП в Дніпропетровській області Марченком А.О. надано суду пояснення з додатками, у яких він посилаючись на безпідставність викладених у позовній заяві обставин, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 надав суду відзив на позов, у якому посилаючись на обставини викладені в поясненнях представника УПП в Дніпропетровській області, просить суд відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Участі у судових дебатах не приймав.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив суд справу розглядати за його відсутності.

Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області явку свого представника у судове засідання не забезпечило, проте останній у письмових поясненнях просив суд справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На підставі ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

В ході судового розгляду встановлено, що постановою серії ЕАВ № 1439021 від 20.08.2019р. на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. (а.с.3).

Відповідно до зазначеної постанови про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 20.08.2019р. о 14:22 годині керував транспортним засобом Opel Omega, н.з. НОМЕР_1 , з тріщеною лобового скла в зоні дії склоочисників, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини дано офіційне тлумачення положенню частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення». Конституційний Суд України зазначив, що в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Проте, з 08 серпня 2015 року (тобто після ухвалення Конституційним Судом України вказаного вище Рішення) набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і до статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов`язку по складанню протоколу у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Таким чином, ОСОБА_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення додержано вимог чинного законодавства, яким врегульовано порядок розгляду таких справ.

Так, у пункті 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - Правила дорожнього руху) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч.1 статті 121 КУпАП Керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пункту 6.8.5 ДСТУ 3649:2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання»: На вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КАС України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідальності з законом.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно статі 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З наданого представником третьої особи відеозапису вбачається, що позивач дійсно на момент зупинки керував автомобілем Opel Omega, н.з. НОМЕР_1 , з тріщеною лобового скла в зоні дії склоочисників.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що тріщена на лобовому склі виникла за 30 хвилин до зупинки працівниками поліції та він прямував до СТО з метою вирішення питання ремонту чи заміни скла, оскільки всупереч ст.77 КАС України ним не надано суду жодних доказів такої обставини.

Окрім того, посилання позивача на те, що під час руху з ним був свідок та може підтвердити обставини виникнення тріщини, також не знайшли свого підтвердження, оскільки на відеозапису зробленого працівниками поліції відсутні будь-які пасажири в автомобілі Opel Omega, н.з. НОМЕР_1, окрім позивача.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідачем винесено постанову з дотримання вимог закону, суд доходить висновку про достатність правових підстав для залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 19, 55, 124 Конституції України, Законом України «Про дорожній рух», Законом України «Про національну поліцію», ст. ст. 9-11, 122, 251-252, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72, 77-79, 139, 246, 255, 263, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора батальйону № 1 роти 4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Саакова Юрія Славіковича, третя особа - Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 286, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

СуддяН.Г. Остапенко