Справа № 824/1347/19-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 р. м. Чернівці Справа № 824/1347/19-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо не включення в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи І рангу;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати їй уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи І рангу.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем у довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) не включено всі необхідні складові заробітної плати, а саме: надбавку за спеціальне звання радник податкової і митної служби І рангу. Позивач вважає бездіяльність Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо не включення в довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи І рангу протиправною, оскільки така порушує її право на отримання пенсії державного службовця в належному розмірі.

Ухвалою суду від 14 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області, заперечуючи проти позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідно до форми довідки, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 для осіб, які на час звернення за призначенням пенсії не займають посад державної служби, у довідці зазначаються посадовий оклад працюючого на відповідній посаді державного службовця, надбавка за відповідний ранг державного службовця та надбавка за вислугу років у відсотках посадового окладу (з урахуванням стажу державної служби особи, яка звертається за призначенням пенсії). Зазначено, що у довідці відомості про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової служби І рангу, як складової заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відсутні, оскільки форма довідки, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 цього не передбачає. Вказано, що надбавка за спеціальне звання - радник податкової служби І рангу є структурним складовим елементом заробітної плати, але не є складовою заробітної плати для призначення пенсії державного службовця. Вважає відмову у включенні в уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної служби І рангу є правомірною та прийнятою контролюючим органом в межах наданих повноважень.

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористалась.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Беручи до уваги зміст наведених норм та відсутність клопотань сторін про розгляд справи в судовому засіданні за їх участю, суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в межах строку, визначеного статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 проживає за адресом АДРЕСА_1 ; з 14 липня 2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області як одержувач пенсії по інвалідності.

Згідно відомостей трудової книжки та доданого до матеріалів справи наказу Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області ДПІ у м. Чернівцях від 04 березня 2014 року №29-0 ОСОБА_2 призначено з 04 березня 2014 року на посаду заступника начальника відділу контроль-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб по переводу з Чернівецького міського управління юстиції та присвоїно спеціальне звання «Радник податкової та митної справи І (першого) рангу».

Наказом Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області ДПІ у м. Чернівцях від 12 травня 2014 року №61-о ОСОБА_2 переведено на посаду начальника управління податкового аудиту як така, що пройшла стажування на дану посаду.

Наказом Головного управління Міндоходів у Чернівецькій області ДПІ у м. Чернівцях від 23 червня 2014 року №75-о 25 червня 2014 року ОСОБА_2 - начальника управління податкового аудиту ДПІ у м. Чернівцях - звільнено за угодою сторін, згідно пункту 1 статті 36 Кодексу законів про працю України.

З метою звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з приводу переведення на пенсію за віком державного службовця, позивач звернулась до Головного управління ДПС у Чернівецькій області з проханням видати довідки про складові заробітної плати.

Однак, у виданих Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області довідках (№2 та №3 від 21 жовтня 2019 року, №6 та №7 від 01 листопада 2019 року) не було вказано про розмір надбавки за ранг.

Так, зокрема, 01 листопада 2019 року Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області видано ОСОБА_2 довідку №6 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), згідно якої остання працювала в Державній податковій інспекції у місті Чернівцях на посаді начальника управління податкового аудиту ДПІ у м. Чернівцях, заробітна плата станом на 01 жовтня 2019 року на відповідній посаді становить:

- посадовий оклад 7790,00 грн,

- надбавка за ранг -,

- надбавка за вислугу років (50%) (за стаж державної служби, який на 01 січня 2015 року становить років 23 місяців 03 днів 06) 3895,00 грн, усього 11685,00 грн.

На всі види оплати праці, включенні в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У зв`язку із тим, що у довідках не зазначено суму за ранг «Радник податкової та митної справи І (першого) рангу», позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила видати довідку з урахуванням рангу за жовтень 2019 року.

Однак, листом від 06 листопада 2019 року №К249Л/24-13-13-02 Головне управління ДПС у Чернівецькій області повідомило позивача про те, що видати уточнюючу довідку з урахуванням рангу немає можливості, оскільки наказом від 04 березня 2014 року №29-о їй присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи І рангу.

За таких обставин позивач звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, варто зазначити наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з приписами статті 26 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 р. (далі - Закон №3723-XII, який був чинний на час роботи позивача у відповідача) встановлювалися такі ранги державних службовців: службовцям, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг; службовцям, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

Ранг службовцю присвоюється відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації та результатів роботи.

Ранги, які відповідають посадам третьої - сьомої категорій, присвоюються керівником державного органу, в системі якого працює державний службовець.

Закон №3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015р. (далі - Закон №889-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. п. 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

В силу статті 1 Закону №889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби (частина друга статті 1 Закону № 889-VIII).

Правове регулювання державної служби, згідно з частиною першою статті 5 Закону №889-VIII здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

У відповідності до частини першої статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень і необхідних для їх виконання кваліфікації та професійної компетентності державних службовців.

Встановлюються такі категорії посад державної служби: 1) категорія "А" (вищий корпус державної служби) - посади: державного секретаря Кабінету Міністрів України та його заступників, державних секретарів міністерств; керівників центральних органів виконавчої влади, які не є членами Кабінету Міністрів України, та їх заступників; керівників апаратів Конституційного Суду України, Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів та їх заступників; голів місцевих державних адміністрацій; керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 2) категорія "Б" - посади: керівників структурних підрозділів Секретаріату Кабінету Міністрів України та їх заступників; керівників структурних підрозділів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та інших державних органів, їх заступників, керівників територіальних органів цих державних органів та їх структурних підрозділів, їх заступників; заступників голів місцевих державних адміністрацій; керівників апаратів апеляційних та місцевих судів, керівників структурних підрозділів апаратів судів, їх заступників; заступників керівників державної служби в інших державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 3)категорія "В" - інші посади державної служби, не віднесені до категорій "А" і "Б" (частина друга статті 6 Закону №889-VIII).

Згідно з положеннями статті 39 Закону №889-VIII ранги державних службовців є видом спеціальних звань.

Встановлюється дев`ять рангів державних службовців. Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України. Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Присвоюються такі ранги: державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг; державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг.

Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад.

Черговий ранг у межах відповідної категорії посад присвоюється державному службовцю через кожні три роки з урахуванням результатів оцінювання його службової діяльності. Протягом строку застосування дисциплінарного стягнення, а також протягом шести місяців з дня отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності черговий ранг державному службовцю не присвоюється. Такі періоди не зараховуються до строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

У разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг.

Пунктом 344.1 ст.344 Податкового кодексу України встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".

При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до пункту 343.1 статті 343 Податкового кодексу України посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.

Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України (пункт 343.2 статті 343 Податкового кодексу України).

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 р. №839 (далі - Порядок № 839).

Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців. Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

В силу пункту 3 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016р. "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями" затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10 (далі - Порядок № 306).

Додатком 6 Порядку №306 передбачено, що спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу" прирівнюється до 4 рангу державного службовця.

Таким чином, з наведеного, зокрема, вбачається, що спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Порядком №306.

Згідно обставин справи позивачу було присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу", а тому указане прирівнюється до 4 рангу державного службовця.

Відтак, доводи відповідача про те, що посадові особи контролюючих органів, яким присвоюються спеціальні звання не прирівнюються до рангів державного службовця є необґрунтованими та безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що у виданих відповідачем позивачу довідках про складові заробітної плати відсутня інформація про надбавку за ранг.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем при видачі позивачу названих довідок безпідставно не було враховано те, що спеціальне звання "Радник податкової та митної справи І рангу", яке було присвоєно позивачу, відповідає 4 рангу державного службовця, внаслідок чого суб`єктом владних повноважень неправомірно не включено до посадового окладу позивача розмір надбавки за 4-ий ранг державного службовця.

Згідно статті 37 Закону №3723-XII (яка є чинною та застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII від 10.12.2015 р.) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 (далі - Порядок №622) "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб", пенсія призначається особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями у розмірі 60% заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць. За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби).

Отже, особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, до заробітної плати для призначення пенсії враховуються, крім всіх інших виплат, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.

Розмір посадового окладу, надбавки за ранг та вислугу років оформляється окремою Довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) (далі - Довідка), форма якої затверджена Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017р. №1-3, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.02.2017р. за №180/30048 (далі - Постанова №1-3).

Зважаючи на викладене, суд вважає, що при складанні для позивача Довідок про складові заробітної плати відповідачем безпідставно не були враховані всі складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, а саме: надбавку за 4 ранг державного службовця відповідно до Порядку №306.

Відтак, відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у не наданні позивачу уточненої довідки разом з включенням до неї відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи I рангу.

У відповідності до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ході розгляду справи судом встановлено, що на заяву позивача відповідач надіслав їй лист від 06 листопада 2019 року, у якому повідомив про відсутність можливості видати їй уточнюючу довідку з урахуванням рангу, оскільки їй було присвоєно не ранг, а спеціальне звання - радник податкової та митної справи I рангу.

Водночас позивач у позові просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення в уточнюючу довідку відомостей про надбавку за спеціальне звання.

При цьому судом встановлено, що таку уточнену довідку відповідачем позивачу взагалі не було видано.

Таким чином, зважаючи на викладене та виходячи з приписів статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, а також враховуючи повноваження суду, закріплені в статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що є підстави для виходу за межі позовних вимог та задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не надання позивачу уточненої довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), з включенням до неї відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи І рангу, яка прирівнюється до 4 -го рангу державного службовця та зобов`язання Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати позивачу таку уточнену довідку.

Отже, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частин першої - третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів обґрунтованість позову. Натомість доводи відповідача, з огляду на вище викладене, є безпідставними.

Поряд з цим, щодо доводів, наведених відповідачем у відзиві в обґрунтування своєї позиції, то такі суд оцінює критично і тому, що такі не були покладені в основу при відмові позивачу видати уточнену довідку, що убачається з листа від 06 листопада 2019 року №К249Л/24-13-13-02.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки згідно наявної у справі квитанції від 11 листопада 2019 року позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп., то вказана сума підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернівецькій області щодо не надання ОСОБА_1 уточненої довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), з включенням до неї відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи І рангу, яка прирівнюється до 4-го рангу державного службовця.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати ОСОБА_1 уточнену довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) із зазначенням відомостей про розмір надбавки за спеціальне звання - радник податкової та митної справи І рангу, яка прирівнюється до 4-го рангу державного службовця.

Cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 10 січня 2020 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А).

Суддя О.П. Лелюк