Справа № 620/3244/19
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року Чернігів Справа № 620/3244/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю. О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу
за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром з 23.06.2018;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити перерахунок розміру пенсії з 23.06.2018 без обмеження її максимального розміру.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі № 620/3338/18 його позов задоволено в повному обсязі та зобов`язано відповідача здійснити з 23.06.2018 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової винагороди. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії позивача, однак застосувавши обмеження її максимального розміру. Такі дії позивач вважає протиправними, оскільки зміни, внесені до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визнані неконституційними та втратили чинність.

Відповідач, у строк встановлений судом, надіслав відзив на позов, в якому з позовом не погодився та просив у його задоволенні відмовити та зазначив, що норми законодавства щодо обмеження максимального розміру пенсії неконституційними не визнані, а тому підлягають застосуванню всіма юридичними та фізичними особами. Крім того, відповідач звернув увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду, оскільки просить здійснити перерахунок пенсії з 23.06.2018, в той час як до суду звернувся лише в листопаді 2019 року.

Ухвалою суду від 11.11.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в зв`язку з пропущенням строку звернення, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на матеріали справи ОСОБА_1 оскаржує проведений відповідачем перерахунок пенсії, здійснений на виконання рішення суду у справі № 620/3338/18. Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 23 червня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 року № 502/2/9/775 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Таким чином, оскаржуваний перерахунок пенсії здійснено відповідачем на виконання судового рішення від 20.08.2019, а до суду з даним позовом ОСОБА_1 звернувся 05.11.2019, тобто в межах строку, встановленого Кодексом адміністративн6ого судочинства України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника управління персоналу заступника начальника штабу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 07 червня 2018 року № 339 відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», позивач був звільнений з військової служби у запас за пунктом «б» (за станом здоров`я).

Відповідно наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 22.06.2018 року № 164 ОСОБА_1 був виключений із списків особового складу частини та направлений для зарахування на військовий облік до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату Чернігівської області.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» позивачу з 23 червня 2018 року призначено пенсію за вислугу років в розмірі 70% грошового забезпечення:

- посадовий оклад 8880 грн. 00 коп.;

- оклад за військове звання 1480 грн. 00 грн.;

- надбавка за вислугу років (50%) 5180 грн. 00 коп.

Разом з тим, на переконання позивача, пенсійним органом протиправно при обрахунку пенсії не було враховано до складу грошового забезпечення, з якого обрахована пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальні допомоги для вирішення соціально - побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди.

У зв`язку з викладеним,17.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Разом з тим, листом від 26.09.2018 року № 4146/03/С-12 позивачу було повідомлено, що пенсія останньому виплачується згідно з чинним законодавством.

Не погодившись з такими діями відповідача ОСОБА_1 звернувся до суду та рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.11.2018 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 23 червня 2018 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2018 року № 502/2/9/775 із включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Листом від 09.09.2019 № 3699/02/С-12 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивача повідомлено, що на виконання судового рішення його пенсію перераховано. Основний розмір пенсії становить 18139,38 грн; загальний розмір пенсії з 23.06.2018 склав 19672,06 грн, однак з урахуванням максимального розміру пенсії з 23.06.2018 13730,00 грн.

Позивач, 07.10.2019 звернувся до відповідача із заявою з проханням здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Листом від 22.10.2019 № 4063/03/С-12 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області відмовлено позивачеві в задоволенні його заяви, посилаючись на те, що обмеження максимального розміру пенсії встановлено ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо перерахунку пенсії, позивач звернувся до суду за захистом свої прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015 чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI, в редакції чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього ж Закону обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Отже, враховуючи, що ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/201, то внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Передбачені ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.

В той же час, п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Судом встановлено, що пенсія ОСОБА_1 призначена 23.06.2018, тобто після 01.01.2016, що виключає наявність правових підстав для задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2019 року у справі № 127/4270/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул.П`ятницька, 83-А,м.Чернігів,14005, .

Дата складення повного рішення суду - 08.01.2020.

Суддя Ю. О. Скалозуб