Справа № 420/1326/19
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 січня 2020 року

Київ

справа №420/1326/19

адміністративне провадження №К/9901/33391/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Соколова В.М.,

суддів: Єресько Л.О., Загороднюка А.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Кілійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №420/1326/19 за позовом ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправною відмову відповідача в оформленні та видачі громадянину України йому, паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки;

- зобов`язати відповідача оформити та видати громадянину України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня1992 року №2503-XII.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

02 грудня 2019 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Кілійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №420/1326/19 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження обґрунтоване тим, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року станом на 28 листопада 2019 року на поштову адресу відповідача не надходила, а з повним текстом оскаржуваної постанови відповідач ознайомився з Єдиного державного реєстру судових рішень. Скаржник вважає, що строк пропущено не з вини відповідача, а в наслідок бездіяльності суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 06 грудня 2019 року визнано неповажними наведені в клопотання підстави пропуску строку на касаційне оскарження та залишено без руху касаційну скаргу із встановленням строку для виправлення вказаних недоліків шляхом подання клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження із зазначенням поважних підстав пропуску процесуального строку на касаційне оскарження з наданням належних доказів поважності такого пропуску та надання документа про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Зокрема в ухвалі було вказано, що відповідачем не надано до суду доказів бездіяльності суду апеляційної інстанції щодо направлення йому належним чином завіреної копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року та не обґрунтовано, той факт, що представник Кілійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області був присутній у судовому засіданні 25 вересня 2019 року та був обізнаний про результат розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху відповідачем на адресу суду направлено платіжне доручення від 24 грудня 2019 року №27599, що підтверджує сплату судового збору у визначеному законодавством розмірі, а також клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №420/1326/19 з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку.

В обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження скаржник, фактично, вказав ті самі підстави, які колегією суддів було визнано неповажними і непереконливими для поновлення строку.

При цьому будь - які інші обґрунтовані посилання на обставини, що могли би бути визнані судом поважними у клопотанні про поновлення строку на подання касаційної скарги не наведені.

Таким чином, наведені скаржником у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження підстави не можуть бути визнані поважними, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статтей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З огляду на приписи статті 44 КАС України відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, однак, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, в тому числі, вирішувати питання, пов`язані з організацією претензійно - позовної роботи через представника з наданням йому на підтвердження таких повноважень документів, які відповідають положенням Кодексу адміністративного судочинства України.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України.

Зазначені ж у клопотанні відповідача про поновлення строку на касаційне оскарження підстави не відповідають наведеним вище критеріям і не можуть бути визнані поважними, оскільки не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають їй права у будь-який необмежений після спливу цього строку час реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень.

Оскільки, станом на 13 січня 2020 року відповідач не зазначив поважних підстав для поновлення строку на касаційне оскарження і не надав належних доказів на їх підтвердження, Суд вважає необґрунтованим клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та визнає підстави зазначені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

За змістом пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

За наведених обставин у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною 6 статті 121, пунктом 4 частини першої статті 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними наведені Кілійським районним відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області підстави для поновлення строку касаційного оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Кілійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року у справі №420/1326/19 за позовом ОСОБА_1 до Кілійського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.М. Соколов

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк ,

Судді Верховного Суду