Справа № 400/3641/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

08 січня 2020 р.справа № 400/3641/19

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному позовному провадженні із повідомленням учасників справи, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаУправління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056

проскасування рішення № 160-с від 17.09.19 р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач або ОСОБА_1 ) звернулась з позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (надалі - відповідач або УДАБІ у Миколаївській області), в якому просить суд скасувати Рішення № 160-с про скасування дії Містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва від 23 січня 2019 р. № 11/15-118 на об`єкт "Реконструкція квартири № 12 під розміщення підприємства побутового обслуговування (перукарня) за адресою: АДРЕСА_2" , прийнятого Управлінням містобудування та архітектури Миколаївської міської ради 17 вересня 2019 р. (надалі - УМБА Миколаївської міської ради) (надалі - Рішення № 160-с).

Свої вимоги позивач обґрунтувала наступним. В січні 2019 р. УМБА Миколаївської міської ради затвердила Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва (надалі - Містобудівні умови), які надавали їй право на реконструкцію квартири у перукарню. УДАБІ у Миколаївській області, за наслідками перевірки, Містобудівні умови скасувало, вказавши на відсутність у позивача документа, який посвідчує право власності або користування земельною ділянкою. На думку позивача, так як квартира, в якій проводиться реконструкція, знаходиться на першому поверсі житлового будинку, то в такому випадку отримання ним документа на право власності на земельну ділянку, не потрібно. Також, відповідач не врахував того, що відсутність такого документа не передбачена законодавством в якості підстави для скасування Містобудівних умов. Позивач зазначає, що відповідач повинен був також скласти припис та протокол про адміністративне правопорушення, чого ним зроблено не було. Крім того, прийняття відповідачем Рішення № 160-с порушує права позивача, а його негативні наслідки непропорційні меті таких повноважень відповідача.

У відзиві відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. За приписами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", для отримання Містобудівних умов, позивач повинен був подати до УМБА Миколаївської міської ради документ, який посвідчує право власності на земельну ділянку, але такий документ ОСОБА_1 не подала. За відсутності цього документа, УМБА Миколаївської міської ради не мала права затверджувати Містобудівні умови, а тому вони правомірно скасовані УДАБІ у Миколаївській області. Відповідач звертає увагу суду на те, що Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" не містить виключень із правила щодо необхідності подання правовстановлюючого документа на земельну ділянку - такі вимоги в однаковій мірі стосуються і реконструкції житлових приміщень в будинках (а. с. 26-27).

Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

В судове засідання позивач або його представник не прибули. Як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_1 особисто отримала ухвалу суду про відкриття провадження в адміністративній справі, яка містила дату, час та місце проведення судового засідання (а. с. 23). Клопотань про відкладення розгляду справи від позивача не надходило.

Відповідач клопотав про розгляд справи за відсутності свого представника, в порядку письмового провадження (а. с. 34).

Згідно із ст. 205 ч. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

30 жовтня 2018 р. ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири спільного заселення (а. с. 13-14).

23 січня 2019 р. УМБА Миколаївської міської ради наказом № 11/15-118 затвердило Містобудівні умови, згідно з якими позивачу надано право здійснити реконструкцію квартири № 12 в приміщення перукарні (а. с. 11-12).

Відповідно до плану перевірок уповноважених органів містобудування та архітектури на ІІІ квартал 2019 р., затверджених наказом ДАБІ України від 26 червня 2019 р. № 696, УДАБІ у Миколаївській області уповноважувалась провести перевірку УМБА Миколаївської міської ради (а. с. 28 зворот).

12 вересня 2019 р. інспектор УДАБІ у Миколаївській області склав Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил (надалі - Акт перевірки) (а. с. 31-33).

Як зафіксовано Актом перевірки, Містобудівні умови позивача затверджені УМБА Миколаївської міської ради з порушенням вимог ст. 29 ч. 3 п. 1, 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зокрема під час перевірки в матеріалах справи був відсутній документ, який би підтверджував перебування у власності або в користуванні ОСОБА_1 земельної ділянки. Крім цього, останньою не надано витяг з Державного земельного кадастру.

На підставі Акту перевірки, УДАБІ у Миколаївській області прийняла спірне Рішення № 160-с, яким скасувала Містобудівні умови (а. с. 10).

Доводи сторін зводяться до спору чи повинна була позивач подавати правовстановлюючи документи на земельну ділянку під квартирою на момент затвердження Містобудівних умов. Суд знаходить доводи обох сторін помилковими.

Відповідно до преамбули Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", він встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Стаття 1 ч. 1 п. 8 цього Закону містить визначення терміну містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, під якими розуміється документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до ст. 29 ч. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника, до якої додаються: 1) копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію; 2) копія документа, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, або згода його власника, засвідчена в установленому законодавством порядку (у разі здійснення реконструкції або реставрації); 3) викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000; 4) витяг із Державного земельного кадастру. Цей перелік документів для надання містобудівних умов та обмежень є вичерпним.

З аналізу цієї статті в її системному зв`язку з іншими нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" можливо зробити висновок про те, що у випадку, коли зводиться новий об`єкт нерухомого майна, заявник подає документи, які посвідчують його право на земельну ділянку. В той же час, ця ж норма окремо врегульовує ситуацію, коли здійснюється реконструкція вже існуючого об`єкту нерухомості - в такому випадку, подається тільки документ на право власності на об`єкт нерухомості, який підлягає реконструкції. При цьому, ці документи є взаємовиключними.

Так як Містобудівними умовами передбачено, що позивач здійснює саме реконструкцію квартири № 12 , то в цьому випадку, від нього вимагається надання тільки правовстановлюючого документа на квартиру, а не на земельну ділянку. Акт перевірки не містить застережень про те, що при перевірці інспектор встановив і зафіксував відсутність відповідного договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 42 ч. 1-4 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Із аналізу цільового призначення земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки та норм ст. 42 ЗК України випливає, що в разі придбання у власність громадянами квартир в такому будинку, земельна ділянка як така, що входить до житлового комплексу, може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування лише об`єднанню співвласників будинку, створеному відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 11 жовтня 2002 р. № 1521 "Про реалізацію Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". В такому разі земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном і допоміжними приміщеннями є майном співвласників, які визначають порядок його використання.

Позивач, придбавши у власність квартиру в багатоквартирному житловому будинку, став одним з співвласників і земельної ділянки, на якій розташований будинок, але сама земельна ділянка під багатоквартирним будинком, є об`єктом спільної власності всіх мешканців будинку, а тому позивач об`єктивно не може подати документ на право власності на земельну ділянку під квартирою.

В той же час, позивач, окрім документа на земельну ділянку, повинен був подати і витяг з Державного земельного кадастру, що є вимогою ст. 29 ч. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Актом перевірки зафіксовано, що позивач такого витягу не подав.

При цьому суд вважає, що подання витягу з Державного земельного кадастру, є окремою і самостійною вимогою, яка системно не пов`язана з поданням документів на земельну ділянку.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний земельний кадастр", Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Той факт, що квартира № 12 , в якій позивач здійснює реконструкцію, міститься в житловому будинку, який відповідно до Генерального плану міста Миколаєва, відноситься до території багатоквартирної житлової забудови, а згідно Плану зонування міста Миколаєва належить до зони мішаної житлової забудови середньої поверховості та громадської забудови, не змінює вимог закону в частині подання витягу з Державного земельного кадастру, тим більше, що в такому випадку змінюється статус квартири, яка повинна бути переведена із житлового фонду в нежитловий, як це передбачено вимогами ст. ст. 4, 6, 8 Житлового кодексу України.

Реалізація позивачем свого права на реконструкцію власної квартири, не може здійснюватись всупереч вимогам Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до ст. 29 ч. 4 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", підставою для відмови у наданні містобудівних умов та обмежень, є неподання визначених частиною третьою цієї статті документів, необхідних для прийняття рішення про надання містобудівних умов та обмежень.

Отже, без подання ОСОБА_1 витягу з Державного земельного кадастру, УМБА Миколаївської міської ради повинно було відмовити позивачу у видачі Містобудівних умов.

Скасування містобудівних умов та обмежень здійснюється головними інспекторами будівельного нагляду в порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду у разі невідповідності містобудівних умов та обмежень містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, будівельним нормам, стандартам і правилам (ст. 29 ч. 8 п. 2 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Відповідно до ст. 74 ч. 2 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження помилковості висновків відповідача, позивач мав подати суду докази того, що для затвердження Містобудівних умов він подавав витяг з Державного земельного кадастру, але таких доказів ним не надано.

Таким чином, хоча відповідач помилково вважав, що позивач повинен був подати правовстановлюючий документ на земельну ділянку, але він вірно встановив, що позивач не подав витягу з Державного земельного кадастру, що є окремою і самостійною вимогою ст. 29 ч. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому за відсутності цього документа відповідач правомірно скасував Містобудівні умови і такі повноваження прямо передбачені законом.

Що стосується доводів позивача про те, що негативні наслідки Рішення № 160-с неспівмірні тій меті, на досягнення якої спрямовані ці повноваження відповідача, то слід зазначити, що право скасувати Містобудівні умови за відповідачем закріплено законом і приймаючи такий закон, законодавець вже охопив ним можливі негативні наслідки для особи.

Той факт, що відповідач, встановивши порушення, не прийняв припису та/або протоколу про адміністративне правопорушення, не має жодного впливу на законність Рішення № 160-с.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (вул. Космонавтів, 61, м. Миколаїв, 54056, ) відмовити.

2. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз