Справа № 160/10381/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, -
ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Департамент ДВС Міністерства юстиції України, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України по розгляду скарги від 03.10.2019 року на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року;
- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року;
- винести постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №58990836.
Ухвалою суду від 27.11.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України в частині позовних вимог про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року та винесення постанови про відновлення виконавчого провадження №58990836 - повернуто позивачеві.
Ухвалою суду від 26.12.2019 року в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Департаменту ДВС Міністерства юстиції України по розгляду скарги від 03.10.2019 року на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач 04.10.2019 року на адресу начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України направила скаргу на постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року з проханням скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року та винести постанову про відновлення вказаного виконавчого провадження. Скарга вручена відповідачу 07.10.2019 року. Станом на 18.10.2019 року скарга не розглянута відповідачем, чим допущено останнім протиправну бездіяльність.
Відповідач відзив на позов до суду не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
В судове засідання, призначене на 09.01.2020 року позивач та представник відповідача не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.
Позивачем засобами електронного зв`язку направлено до суду 09.01.2020 року клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування поважності причин неявки в судове засідання позивач послалась на хворобу (ОРВІ) та неотримання від відповідача відзиву на позовом. Жодних доказів на підтвердження хвороби позивача, до клопотання не долучено.
Розглянувши клопотання позивача, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення внаслідок ненадання доказів на підтвердження поважності причин неприбуття та визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України скорочених строків розгляду справ даної категорії.
На підставі частин 1 та 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України судом здійснено розгляд справи в порядку письмового провадження за відсутності позивача та представника відповідача.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
04.10.2019 року ОСОБА_2 надіслала до Департаменту ДВС Міністерства юстиції України скаргу від 03.10.2019 року, у якій просила скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 від 11.07.2019 року та винести постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №58990836 (а.с. 49).
Скарга отримана відповідачем 07.10.2019 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 50).
22.10.2019 року відповідачем розглянуто скаргу ОСОБА_2 від 03.10.2019 року та надано відповідь, у якій зазначено, що вимоги виконавчого документа виконано у відповідності до приписів статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" та підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №58990836 відсутні (а.с. 51).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді скарги станом на 18.10.2019 року, звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».
Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначено у статті 74 вказаного Закону.
Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня (частина 3 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частиною 4 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Фактично, підставою для подання до суду цього позову є неотримання позивачем станом на день подачі позову до суду (18.10.2019 року) відповіді на скаргу.

Проте, в подальшому позивач надала до матеріалів справи копію відповіді Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 22.10.2019 року.

Суд звертає увагу, що стаття 74 Закону України "Про виконавче провадження" не містить положень щодо строків розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян».

На підставі частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 статті 16 Закон України «Про звернення громадян» передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З огляду на зазначені норми та встановлені у справі обставини, відповідь на скаргу ОСОБА_2 від 03.10.2019 року (отримана відповідачем 07.10.2019 року) надана відповідачем своєчасно (22.10.2019 року).

Таким чином, в даному випадку відсутня бездіяльність (пасивна поведінка) відповідача.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини справи та досліджені докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позивачем не наведено обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_2 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (адреса: 01001, м.Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 00015622) про визнання протиправною бездіяльності - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар