Справа № 520/12149/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
13 січня 2020 р. № 520/12149/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на день виключення її зі списків особового складу НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України;

- зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат (61052, м. Харків, вул. Коцарська, 56, ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року №10.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 27.12.2018 року Міністром оборони України було видано окреме доручення №2704/з/420, згідно якого за підсумками 2018 року відповідно до ст. 15,23,27 Дисциплінарного статуту ЗС України та ст. 51 Бюджетного кодексу України дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців: в грудні 2018 року апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення; у січні 2019 року - установ, які виконують окремі доручення апарату Міністерства оборони та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року.

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 начальником 4104 ГВП МОУ 24.01.2019 року було видано наказ №10 - п.1 зазначеного наказу встановлено нагородити грошовою премією в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року - майору ОСОБА_1 , провідному інженеру. Витяг з зазначеного наказу у встановленому порядку був направлений до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 для реалізації, де НОМЕР_2 ГВП МОУ перебувало на грошовому забезпеченні.

Проте, станом на сьогоднішній день зазначений наказ, який є чинним, відділом фінансового забезпечення ХОВК нереалізований, що є грубим порушенням законодавства України та соціальних гарантій військовослужбовців.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження по справі.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому представник зазначив, що за вих. від 28.01.2019 року № 102/ВФЗ, військкоматом до Фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України та до фінансово-економічної служби оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_3 було направлено лист та Заявка-розрахунок на фінансування для виплат грошового забезпечення з врахуванням витрат на вищезазначену премію.

На зазначений лист відповідь до військкомату та кошти на виплату премії так і не надійшли, через що військкоматом було вдруге направлено запит до вищестоящих органів фінансового забезпечення за вих. № 407/ВФЗ від 22.04.2019 року.

На даний час на адресу Харківського облвійськкомату жодного роз`яснення з приводу спірного питання так і не надійшло, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Позивачем до матеріалів справи надано відповідь на відзив, в якій позивач з доводами відповідача, викладених у відзиві на позов не погоджується та повністю підтримує свою правову позицію.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, повно та всебічно дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 з 26.06.2004 по 30.07.2019 роки проходила військову службу у НОМЕР_2 Головному військовому представництві Міністерства оборони України на посаді провідного інженера, що підтверджено довідкою від 05.11.2019 №118/59 (а.с. 14). Згідно спільної директиви Міністра оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 25.04.2019 року № Д-322/1/ЗДСК НОМЕР_2 Головне військове представництво Міністерства оборони України було розформоване.

З 31.08.2019 року позивач проходить подальшу військову службу у 118 військовому представництві Міністерства оборони України, що підтверджено довідкою від 05.11.2019 №118/64 (а.с. 15).

4104 Головне військове представництво Міністерства оборони України (далі - 4104 ГВП МОУ) мало правовий статус - без права юридичної особи, було відокремленим підрозділом (представництвом) Управління військових представництв Міністерства оборони України та безпосередньо виконувало його окремі доручення.

На офіційному сайті Міністерства оборони України визначена структура апарату Міністерства оборони України.

Згідно визначеної структури Управління військових представництв Міністерства оборони України перебуває у структурі апарату Міністерства оборони України, відповідно НОМЕР_2 ГВП МОУ перебувало безпосередньо у структурі апарату Міністерства оборони України та виконувало його доручення (а.с. 16).

За організаційно-штатною структурою НОМЕР_2 ГВП МОУ було окремою військовою установою, начальник якої був наділений певними повноваженнями.

У структурі НОМЕР_2 ГВП МОУ був відсутній відділ фінансового забезпечення. За розпорядженням начальника Генерального Штабу Збройних Сил України 4104 ГВП МОУ було встановлено на грошове забезпечення до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Правовідносини між НОМЕР_2 ГВП МОУ та відділом фінансового забезпечення ХОВК ґрунтувалися на підставі Інструкції про тимчасовий порядок фінансового планування, фінансування, витрачання та використання коштів за кошторисом Міністерства оборони України від 20 червня 2000 р. викладену в Збірнику вказівок № 9 Головного фінансового управління Міністерства оборони України.

Відповідно, на начальника НОМЕР_2 ГВП МОУ було покладено обов`язок встановлювати вид та розмір передбачених видів грошового забезпечення підпорядкованим йому військовослужбовцям, а на відділ фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 - проводити виплату на підставі зазначених наказів начальника 4104 ГВП МОУ.

27.12.2018 року Міністром оборони України було видано окреме доручення №2704/з/420, згідно якого за підсумками 2018 року відповідно до ст. 15,23,27 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. 51 Бюджетного кодексу України дозволено заохотити одноразово премією військовослужбовців:

- в грудні 2018 року апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення;

- у січні 2019 року - установ, які виконують окремі доручення апарату Міністерства оборони та Генерального штабу в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року

На виконання окремого доручення Міністра оборони України від 27.12.2018 року №2704/з/420 начальником 4104 ГВП МОУ 24.01.2019 року було видано наказ №10 - п.1 зазначеного наказу встановлено нагородити грошовою премією в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення за грудень 2018 року - майору ОСОБА_1 , провідному інженеру. Витяг з зазначеного наказу у встановленому порядку був направлений до відділу фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 для реалізації, де НОМЕР_2 ГВП МОУ перебувало на грошовому забезпеченні (а.с. 18-19).

Під час проходження військової служби у НОМЕР_2 ГВП МОУ у 2018 році позивач стягнень не отримувала.

Судом встановлено, що керівництвом НОМЕР_2 ГВП МОУ до моменту розформування установи - 30.07.2019 року вживалися заходи щодо реалізації зазначеного наказу.

Станом на сьогоднішній день зазначений наказ є чинним, але відділом фінансового забезпечення ХОВК нереалізований.

На підставі наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 18.07.2019 року № 169 ОСОБА_1 звільнено із займаної посади провідного інженера 4104 Головного військового представництва Міністерства оборони України та призначено для подальшого проходження служби до 118 військового представництва Міністерства оборони України, 30.07.2019 року ОСОБА_1 виключено зі списків 4104 Головного військового представництва Міністерства оборони України при цьому відділ фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 не здійснив повний розрахунок належного їй грошового забезпечення (не виплатив заборгованість) - не виплатив премію відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 ГВП МОУ від 24.01.2019 року № 10.

21.10.2019 року позивач з рапортом звернулася до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про видачу довідки про розмір грошового забезпечення за грудень 2018 року (а.с. 20).

28.10.2019 року посадовими особами ХОВК ОСОБА_1 видано довідку № 265/ВФЗ, згідно якої розмір її грошового забезпечення за грудень 2018 року становить 13 077,80 грн. (а.с. 21).

28.10.2019 року позивач з рапортом звернулася до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 про виплату заборгованості - премії, яку призначено відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 ГВП МОУ від 24.01.2019 року № 10, під час проходження нею військової служби у 4104 ГВП МОУ (а.с. 22).

Станом на час звернення позивача із даним позовом відповіді на порушене звернення ОСОБА_1 не отримано.

Вважаючи дії відповідача протиправними щодо не виплати премії за підсумками 2018 року у розмірі місячного грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частинами 1-4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011 -XII встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 (далі - Інструкція №260) (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Згідно з пунктом 1.2 Інструкції №260 грошове забезпечення військовослужбовців визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 31.1 Інструкції №260 передбачено, що командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби. Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково.

Відповідно до пункту 31.7 Інструкції №260 рішення про виплату премії, зменшення її розміру або позбавлення в повному розмірі оформлюється наказом командира військової частини на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії підлеглим військовослужбовцям. У рапортах з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) зазначаються конкретні причини, які стали підставою для цього.

Відповідно ч.1 ст.51 Бюджетного кодексу України, керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно пп. в) п. 27 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України №551-XIV, до офіцерів застосовуються такі заохочення - нагородження грамотою, цінним подарунком або грошовою премією.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом начальника 4104 Головного військового представництва (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 24.01.2019 р. № 10 наказано виплатити премію військовослужбовцям за грудень 2018 р. у розмірі місячного грошового забезпечення, зокрема, майору ОСОБА_1 , провідному інженеру.

Однак, як встановлено в ході розгляду справи, зазначений наказ є чинним та безпідставно відділом фінансового забезпечення ХОВК нереалізований.

В той же час, відповідач зазначає, що кошти на виплату премії не надійшли, як і жодних роз`яснень з приводу спірного питання, а фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат.

Суд не приймає аргументи відповідача про те, що грошове забезпечення військовослужбовців здійснюється в межах щомісячного грошового забезпечення без врахування додаткових заохочувальних виплат, оскільки відсутність на рахунках відповідача коштів для таких виплат не є само по собі належним доказом неможливості здійснення останніх.

При цьому, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження факту відсутності в бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується Військове представництво НОМЕР_2 , коштів на преміювання, і як наслідок не надходження відповідних фінансових асигнувань на рахунки для виплати премії військовослужбовцям у вказаний період.

Суд зазначає, що наказ про преміювання від 24.01.2019 р. № 10 не є скасованим. Доказів того, що позивач притягався до адміністративної або до дисциплінарної відповідальності відповідачем не надано, також відсутні накази про зменшення розміру премії на підставі поданих за командою в кінці місяця клопотань безпосередніх командирів (начальників) про виплату (позбавлення повністю або частково) премії позивача, відсутні також рапорти з клопотанням про позбавлення премії (повністю або частково) позивача із зазначенням конкретних причин, які стали підставою для цього.

Отже, суд доходить висновку, що підстав для не виплати премії позивачу за грудень 2018 року відсутні.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення).

Так, реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.

У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

З урахуванням викладеного, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача щодо того, що фінансування на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військових представництв проводиться лише в межах щомісячного грошового забезпечення, що не є належним доказом неможливості здійснення вказаних виплат, які передбачені законом.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

- бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

Відповідно ч.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом 4 ч.2 ст.245 КАС України встановлено, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Статтею 124 Конституції України та статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги необхідність ефективного захисту прав та інтересів позивача, що ґрунтується на чинному законодавстві України, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне встановити позивачу належний спосіб захисту порушених прав та інтересів шляхом: визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10 премії ОСОБА_1 на день виключення її зі списків особового складу 4104 Головного військового представництва Міністерства оборони України.

У даному випадку судом встановлено бездіяльність відповідача щодо не виплати премії відповідно до наказу, що зумовило висновок суду про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10.

Такі дії суду не є підміною повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 , а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України). Відповідачем в даній справі не доведено правомірність своїх дій.

Відповідно до ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розподіл судових витрат в порядку ст. 139 КАС України судом не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення інших витрат позивачем не надано.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обязі.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо не виплати відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10 премії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на день виключення її зі списків особового складу НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України.

Зобов`язати Харківський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_3 , ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) премію відповідно до п.1 наказу начальника НОМЕР_2 Головного військового представництва Міністерства оборони України від 24.01.2019 року № 10.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 13 січня 2020 року.

Суддя Бадюков Ю.В.