Справа № 240/11704/19
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 січня 2020 року м. Житомир справа № 240/11704/19

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гуріна Д.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2019 року у справі №240/11704/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 20 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 29.10.2019 №568. Визнано протиправними та скасовано рішення 15 сесії 7 скликання Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області від 28.05.2019 №336 та №337 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0197. Зобов`язано Мартинівську сільську раду Пулинського району Житомирської області прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 81,7089 га з кадастровим номером :07:000:0197 в оренду ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області 2305,20 грн на відшкодування судових витрат.

9 січня 2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про винесення додаткового рішення у справі про розподіл та компенсацію судових витрат вх. №360/20. У вказаній заяві представник позивача просить:

- поновити процесуальний строк, прийняти і розглянути заяву про винесення додаткового рішення про розподіл та компенсацію судових витрат у справі;

- стягнути з відповідача (Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області) на користь позивача ( ОСОБА_1 ) понесені судові витрати на правову допомогу у справі №240/11704/19 в суді першої інстанції в розмірі 12018 (дванадцять тисяч вісімнадцять) гривень, яка складається з оплати правничої допомоги у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) гривень і комісії банку 18 (вісімнадцять) гривень.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача послався лише на зміст приписів статей 132, 134, 139 Кодексу адміністративного судочинства України та надав до суду копію договору про надання правової допомоги №05/07 від 22 травня 2019 року, докази поповнення карткового рахунку від 25 листопада 2019 року, копію акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 23 грудня 2019 року до договору про надання правової допомоги №05/07 від 22 травня 2019 року та копії рахунків-фактури від 21 листопада 2019 року №20191121/001, від 23 грудня 2019 року №20191223/001, від 25 листопада 2019 року №20191125/004 та від 21 листопада 2019 року №20191121/001.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Таким чином, з урахуванням приписів частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що відсутні перешкоди для розгляду представника позивача щодо ухвалення додаткового рішення у справі №240/11704/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника позивача про винесення додаткового рішення у справі про розподіл та компенсацію судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вже зазначено судом, представником позивача після прийняття судом рішення у справі, подано до суду відповідну заяву разом із копією договору про надання правової допомоги №05/07 від 22 травня 2019 року, докази поповнення карткового рахунку від 25 листопада 2019 року, копію акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 23 грудня 2019 року до договору про надання правової допомоги №05/07 від 22 травня 2019 року та копії рахунків-фактури від 21 листопада 2019 року №20191121/001, від 23 грудня 2019 року №20191223/001, від 25 листопада 2019 року №20191125/004 та від 21 листопада 2019 року №20191121/001.

Судом встановлено, що у заяві представника позивача від 9 січня 2020 року вх. №360/20 представником позивача викладено прохання щодо вирішення питання про стягнення з Мартинівської селищної ради Пулинського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн та комісії банку 18,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частин 3, 4, 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що основними умовами для прийняття додаткового рішення про відшкодування позивачу судових витрат є наявність поважних причин неможливості надання доказів, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу, зазначення про них у поданій до закінчення судових дебатів заяві, та подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Недодержання означених умов унеможливлює задоволення заяви позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на правничу допомогу.

Таким чином, для вирішення питання про судові витрати, до суду мають бути надані докази понесених витрат під час судового розгляду. А у разі неможливості подання таких доказів до закінчення судових дебатів має бути подана заява про неможливість вчасно подати докази щодо понесених витрат і тільки у такому разі суд може вирішити питання щодо судових витрат.

Кодекс адміністративного судочинства України встановив наведені обмеження з метою дисциплінування учасників судового розгляду і уникнення зловживання з боку сторін у справі.

Неподання відповідних доказів протягом встановленого кодексом строку або неподання заяви про неможливість подати вчасно докази понесених витрат, тягне за собою залишення заяви про розподіл судових витрат без розгляду.

Особливістю спрощеного позовного провадження без виклику сторін є те, що судові дебати не проводяться, отже докази понесених судових витрат мають бути подані протягом розгляду справи але у будь-якому разі не пізніше ухвалення судового рішення, у разі неможливості подання таких доказів має бути подана відповідна заява про неможливість вчасного подання доказів понесених судових витрат до ухвалення рішення судом.

Провадження у справі №240/11704/19 здійснювалось за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження.

Розгляд справи по суті був здійснений після спливу тридцятиденного терміну з дня відкриття провадження у справі.

Отже, беручи до уваги те, що провадження у справі №240/11704/19 здійснювалось за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в якому проведення судових дебатів не передбачено нормами Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що відповідна заява про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) на суму 12018,00 грн, а також заява про неможливість вчасного подання до суду доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат на правову допомогу, не була подана до прийняття рішення у справі, суд прийшов до висновку про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Представник позивача вважає, що судом не було вирішено питання про судові витрати, а тому наявні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Однак, судом було вирішено питання про розподіл судових витрат за наявними у справі доказами, та стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір. Інших доказів, у тому числі щодо понесених судових витрат на правову допомогу, матеріали справи на час прийняття рішення не містили.

Отже, враховуючи те, що питання про розподіл судових витрат було вирішено судом, а заяву про неможливість вчасного подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу не було подано, підстав для ухвалення додаткового судового рішення не має.

Частиною 4 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись 132, 134, 139, 143, 252, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі про розподіл та компенсацію судових витрат від 3 січня 2020 року вх. №360/20.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Дата складання повного тексту ухвали: 14 січня 2020 року.

Суддя Д.М. Гурін