Справа № 400/2368/19
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2368/19

Головуючий в 1 інстанції: Лебедєва Г.В. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 10 жовтня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення від 08 липня 2019 № 1 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; зобов`язання призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Обґрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому в призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не врахувавши йому до вислуги років стаж у пільговому обчисленні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року задоволено адміністративний позов.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У своїх доводах апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог є помилковим, так як на день звернення за призначенням пенсії календарна вислуга років позивача складає 20 років 06 місяців 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії.

Судова колегія вважає, що апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України і був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України згідно з пунктом 2 «к» ч.5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних України (по особовому складу) від 20.02.2019 року №43.

12.06.2019 року за вх. № 2031-03 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.06.2019 року № уч-40789/542 з додатками з метою призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 18.06.2019 року № 5044/03.18 ІНФОРМАЦІЯ_2 було повідомлено про те, що у додатках до листа від 10.06.2019 року № уч-40789/542 відсутнє подання із зазначенням вислуги років позивача.

27.06.2019 року за вх. № 2848-03 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надійшов лист від ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2019 року № 12/4048, яким було повторно направлено пакет документів на розгляд відповідача та повідомлено Управління, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні законні підстави для зазначення у поданні вислуги років ОСОБА_1 , оскільки перший примірник особової справи ОСОБА_1 був повернутий Кадровим центром ВМС ЗСУ без розрахунку вислуги років.

Рішенням № 1 Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 08.07.2019 року ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб».

Вказане рішення обґрунтоване тим, що календарна вислуга років ОСОБА_1 на день звільнення з військової служби становить 20 років 06 місяців 21 день, права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» він не має. Крім того, на день звільнення з військової служби (22.02.2019 року) ОСОБА_1 досяг 38 - річного віку, тому права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не має. Також, в рішення від 08.07.2019 року № 1 відповідачем зазначено, що документи, підтверджуючі, що ОСОБА_1 займав посади льотного складу Збройних Сил не менше 20 років, не надавались, тому законодавчі підстави для призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до пункту «г» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутні.

Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу в призначенні пенсії за вислугою років позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки загальна вислуга років з урахуванням пільгової вислуги становить 25 років 03 дні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач був звільнений з військової служби у запас Збройних Сил України 20 лютого 2019 року, на момент звільнення його вислуга років складала: календарна - 20 років 06 місяців 21 день, пільгова 04 роки 03 місяці 21 день.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 12 Закону №2262-ХІІ, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

При цьому, вказаною нормою чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності саме календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 295/6301/17, від 19 вересня 2018 року у справі № 725/1959/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 161/4876/17, від 22 січня 2019 року у справі № 295/10742/16-а, від 27 лютого 2019 року у справі № 295/6454/17.

Крім того, колегія суддів зазначає, що приписи пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим застосуванню підлягає саме Закон, оскільки має вищу юридичну силу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-XII календарної вислуги років.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до помилкового вирішення даної справи по суті, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.