Справа № 9901/767/18
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2019 року
м. Київ

Справа № 9901/767/18
Провадження № 11-156заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.
судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю секретаря судового засідання Ключник А. Ю.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача Клименко А. Р.,
представник відповідача Білопольська Н. А.,
розглянула в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі ВККС) про визнання протиправним та скасування рішення

за апеляційною скаргою ВККС на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2019 року (судді Анцупова Т. О., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Стародуб О. П.),
УСТАНОВИЛА:
У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 12 червня 2018 року № 259/дс-18, яким припинено участь ОСОБА_1 у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеному Комісією 3 квітня 2017 року (далі спірне рішення);
- зобов`язати ВККС призначити засідання для визначення результатів спеціальної перевірки у межах добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного 3 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_1 із його запрошенням.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що інформація, отримана від уповноважених органів державної влади за результатами спеціальної перевірки, яка нібито «свідчить про невідповідність ОСОБА_1 вимогам щодо доброчесності кандидата на посаду судді», ґрунтується лише на припущеннях. Водночас відповідач не зазначив у оскаржуваному рішенні та не обґрунтував жодними доказами свої висновки про недоброчесність позивача та приховування ним відповідної інформації.

Позивач вважає, що відповідач своїм рішенням допустив незаконну дискримінацію відносно нього, як громадянина України, який постійно мешкає на тимчасово окупованій території АР Крим, що є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

ОСОБА_1 також зазначає, що оскаржуване рішення прийнято на засіданні ВККС, яке відбулося 12 червня 2018 року за відсутності позивача внаслідок його неналежного повідомлення, що порушує конституційні права і свободи позивача, передбачені статтею 24 Конституції України.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 24 січня 2019 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 , визнав протиправним та скасував рішення ВККС від 12 червня 2018 року № 259/дс-18, яким припинено участь ОСОБА_1 у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду; зобов`язав ВККС повторно розглянути питання про визначення результатів спеціальної перевірки у межах добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного 3 квітня 2017 року, стосовно ОСОБА_1 із його повідомленням.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ВККС подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2019 року та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з тих підстав, що судове рішення не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) щодо його законності і обґрунтованості, повноти та об`єктивності аналізу фактичних обставин і зібраних у справі доказів.

ВККС вважає, що не допустила порушень норм права, ухваливши рішення, яким припинено участь позивача у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду, на підставі інформації отриманої від уповноважених органів державної влади за результатами спеціальної перевірки, яка свідчить про невідповідність ОСОБА_1 вимогам доброчесності кандидата на посаду судді.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги ВККС зазначила, що суд першої інстанції поза межами своїх повноважень втрутився в роботу Комісії як суб`єкта владних повноважень, оскільки поза встановленою законом процедурою проведення спеціальної перевірки щодо кандидата на посаду судді зобов`язав Комісію повторно розглянути питання про визначення результатів спеціальної перевірки позивача, фактично визнавши його таким, що відповідає установленим вимогам до кандидата на посаду судді.

Ухвалами Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, а від 18 березня 2019 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечує проти її задоволення та вказує на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, при цьому вказав на те, що Комісія не надала йому можливості спростувати інформацію, яка була підставою для прийняття спірного рішення, а також зазначив, що Комісія при ухваленні спірного рішення фактично допустила незаконну дискримінацію відносно позивача за ознаками місця проживання на тимчасово окупованій території АР Крим.
5 червня 2019 року згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду № 13/0/30-19, виданим на підставі рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20 травня 2019 року № 12 «Про дострокове вибуття судді ОСОБА_5 зі складу Великої Палати Верховного Суду», відповідно до підпункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, та пункту 3.2 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді, затверджених постановою Пленуму Верховного Суду від 14 грудня 2017 року № 8, призначено повторний автоматизований розподіл цієї справи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 червня 2019 року справу передано судді Великої Палати Верховного Суду Прокопенку О. Б.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, аргументи відзиву позивача та матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення й не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати.
Суд першої інстанції встановив таке.

Рішенням ВККС від 3 квітня 2017 року № 28/зп-17 оголошено набір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 600 прогнозованих вакантних посад суддів місцевого суду та затверджено Умови подання документів та допуску до добору і відбіркового іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду.

Рішенням ВККС від 21 вересня 2017 року № 16-дс/17 ОСОБА_1 допущено до участі у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду без складення відбіркового іспиту та проходження спеціальної підготовки як особу, яка відповідає пункту 29 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1402-VIII).

На виконання вимог статті 74 Закону № 1402-VIII, з метою перевірки відомостей стосовно ОСОБА_1 , ВККС, у межах процедури проведення спеціальної перевірки, направила до Національного агентства з питань запобігання корупції, Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області, Служби безпеки України запити про перевірку відомостей стосовно особи, яка претендує на зайняття посади, яка передбачає зайняття відповідального та особливо відповідального становища.

У відповідь на запит ВККС від 21 листопада 2017 року № 32 дис-2828/17 Державна прикордонна служба України листом від 27 листопада 2017 року

№ 0.64-40346/0/15-17 надала інформацію про перетинання державного кордону України, лінії розмежування між Донецькою та Луганською областями та тимчасово окупованої території АР Крим громадянином України ОСОБА_1 , згідно якої останній упродовж 2015 2017 років 14 разів (на в`їзд та виїзд) перетинав вказану лінію розмежування.

Управління Державної міграційної служби України у Херсонській області листом без номера і дати, надала інформацію, що ОСОБА_1 виданий паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Дніпровським РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області 19 квітня 2016 року, на підставі його заяви, у зв`язку з непридатністю до користування паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого позивачу Сімферопольським РВ ГУМВС України в Криму 16 червня 1998 року.

Національне агентство з питань запобігання корупції (далі НАЗК) у відповідь на запит ВККС від 22 грудня 2017 року № 32-дпс 2828/17 надіслало лист від 9 січня 2018 року № 51-16/833/18 разом із додатком про результати спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік. Згідно вказаного додатку, за результатами спеціальної перевірки встановлено розбіжності відомостей зазначених ОСОБА_1 у декларації з наявною у НАЗК інформацією та відомостями з баз даних, а саме:

- у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації ОСОБА_1 вказав інформацію щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 447,3 кв. м, яка перебуває на праві спільної власності (частка власності декларанта 33 %). Також у вказаному розділі позивачем зазначено інформацію щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 600 кв. м, яка перебуває на праві спільної власності (частка власності декларанта 31 %). При цьому НАЗК зазначено, що ОСОБА_1 не зазначено всіх співвласників вказаних квартири та земельної ділянки. Також вказано, що у Національному агентстві інформація щодо зазначених об`єктів нерухомого майна відсутня;

- у розділі 11 «Доходи, у тому числі подарунки» декларації позивач вказав про отримання доходу (подарунок у грошовій формі) від ОСОБА_6 у розмірі 216 тис. грн, у той час, як у НАЗК інформація про отримання вказаного доходу відсутня. Також відповідно до інформації, наявної у НАЗК ОСОБА_1 нараховано дохід у сумі 31 грн (ознака доходу 126) та дохід у сумі 3,39 грн (ознака доходу 127) від ПАТ «ОТП Банк», однак відомості про отримання такого доходу у декларації позивача не відображено.

У відповідь на запит ВККС від 26 грудня 2017 року № 32дж-2828/17 військова частина НОМЕР_3 Міністерства оборони України листом від 8 лютого 2018 року № 116/9/5/812 повідомила, що громадянин ОСОБА_1 відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 , виданого 22 листопада 2001 року Сімферопольським районним військовим комісаріатом, перебував на військовому обліку у Сімферопольському районному військовому комісаріаті АР Крим, який в 2014 році було розформовано. Будь-які відомості щодо перебування позивача на військовому обліку в інших військових комісаріатах України на даний час відсутні.

Листом ВККС від 21 лютого 2018 року № 32 дпс-2828/17 ОСОБА_1 повідомлено про те, що стосовно нього проводиться спеціальна перевірка, зокрема, шляхом направлення запитів до НАЗК та Міністерства оборони України. Вказано, що за результатами спеціальної перевірки відомостей, зазначених позивачем у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, НАЗК встановлено розбіжності. Також зазначено, що за інформацією Міністерства оборони України відсутні будь-які відомості щодо перебування позивача на військовому обліку у військових комісаріатах України. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 запропоновано не пізніше 28 лютого 2018 року надати письмові пояснення та підтверджуючі документи щодо викладених обставин.

Цей лист направлений Комісією на повідомлену ОСОБА_1 адресу для листування: в/з АДРЕСА_2 та отриманий позивачем.

19 березня 2018 року до ВККС надійшли пояснення ОСОБА_1 щодо вказаних у листі Комісії від 21 лютого 2018 року № 32 дпс-2828/17 обставин. Зокрема, щодо встановлених розбіжностей у розділі 3 «Об`єкти нерухомості» декларації позивач зазначив, що ним у цій декларації інформація про житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , не зазначалася, оскільки він не має жодного відношення щодо цих об`єктів.

Щодо отримання доходу у розмірі 216 тис. грн позивач зазначив, що це є подарунок, який він отримав від свого батька ОСОБА_6 без укладення письмового договору. Щодо доходу у розмірі 31 грн (ознака доходу 126) та у розмірі 3,39 грн (ознака доходу 127) від ПАТ «ОТП Банк» позивач повідомив, що вказані грошові кошти він не отримував, і ПАТ «ОТП Банк» його не повідомляло про нарахування вказаного доходу.

У вказаних поясненнях позивач також зазначив, що з 18 квітня 2003 року по теперішній час він перебуває на військовому обліку у ВОС Перовської сільської ради (Сімферопольської РВК АР Крим). Водночас позивач зауважив, що він як громадянин України на обліку внутрішньо переміщених осіб не перебуває, внаслідок відсутності за межами АР Крим іншого постійного проживання для себе та своєї родини.

Служба безпеки України у відповідь на запит ВККС від 23 лютого 2018 року № 32дпс-2828/17 листом від 23 березня 2018 року № 14/5/2-958 повідомила, що ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним Законом № 1402-VIII.

Разом із цим у вказаному листі Служба безпеки України зазначила, що з аналізу документів, які подані позивачем до Комісії, встановлено ознаки, які можуть свідчити про недоброчесність кандидата на посаду судді (розбіжності інформації щодо трудової діяльності позивача) та приховування ним за основним місцем проживання факту його участі у доборі на посаду судді місцевого суду.

12 червня 2018 року ВККС, розглянувши питання визначення результатів спеціальної перевірки ОСОБА_1 у межах добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, керуючись статті 74 Закону № 1402-VIII, прийняла рішення № 259/дс-18, яким припинено участь ОСОБА_1 у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного Комісією 3 квітня 2017 року.

При цьому Комісія дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 вимогам щодо недоброчесності кандидата на посаду судді. Зокрема, Комісією зазначено про наявність розбіжностей між інформацією, викладеною у декларації ОСОБА_1 , та інформацією, наявною у НАЗК, щодо задекларованого позивачем майна та отриманих доходів.

Разом із цим Комісія зазначила, що за інформацією, отриманою від Служби безпеки України, засоби зв`язку, зазначені ОСОБА_1 в анкеті, кандидату не належать, фактично ними користується інша людина, що може свідчити про приховування факту участі позивача у доборі на посаду судді місцевого суду за основним місцем проживання. Також встановлено розбіжності у поданій ОСОБА_1 інформації про трудову діяльність з офіційними даними Пенсійного фонду України.

Вважаючи рішення Комісії від 12 червня 2018 року № 259/дс-18 протиправним, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частиною другою статті 2 КАС визначено перелік критеріїв, на відповідність яким суд повинен перевірити рішення (дії, бездіяльність) суб`єкта владних повноважень у справах про їх оскарження.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вимоги щодо кандидатури на посаду судді встановлені Конституцією України та Законом № 1402-VIII.

Частиною третьою статті 127 Конституції України та частиною першою статті 69 Закону № 1402-VIII встановлено, що на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою.

Пунктом 8 частини першої статті 70 Закону № 1402-VIII передбачено, що добір та призначення на посаду судді здійснюється в порядку, визначеному цим Законом, та включає проведення стосовно осіб, які успішно склали відбірковий іспит, спеціальної перевірки в порядку, визначеному законодавством про запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених статтею 74 цього Закону.

Відповідно до статті 72 Закону № 1402-VIII добір кандидатів на посаду судді полягає у проходженні особами, допущеними до добору, відбіркового іспиту, організації проведення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України щодо осіб спеціальної перевірки в порядку, встановленому законодавством у сфері запобігання корупції, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, а також у проходженні спеціальної підготовки та складенні кваліфікаційного іспиту.

ВККС зобов`язана забезпечити прозорість відбіркового та кваліфікаційного іспитів. На кожному з цих етапів та під час перевірки робіт можуть бути присутніми представники засобів масової інформації, громадських об`єднань, судді, адвокати, представники органів суддівського самоврядування, а також кожний кандидат на посаду судді, який брав участь у складенні відповідного іспиту.

За змістом статті 74 Закону № 1402-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для проведення спеціальної перевірки ВККС не пізніше трьох робочих днів після ухвалення попереднього рішення про допуск осіб, які успішно склали відбірковий іспит, до наступного етапу добору надсилає до уповноважених органів запити про перевірку відповідних відомостей щодо вказаних осіб. Зазначені запити підписує голова або заступник голови ВККС.
У разі одержання інформації, що може свідчити про невідповідність кандидата на посаду судді установленим цим Законом вимогам, ВККС розглядає її на своєму засіданні із запрошенням такого кандидата. Кандидат на посаду судді має право ознайомитися з цією інформацією, надати відповідні пояснення, спростувати та заперечити її.

За результатами розгляду інформації ВККС ухвалює вмотивоване рішення про припинення подальшої участі у доборі кандидата на посаду судді.

Пунктом 29 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII визначено, що кандидати на посаду судді, які були зараховані до резерву на заміщення вакантних посад суддів та включені до рейтингового списку, у разі якщо закінчення трирічного строку припало на період одного року до набрання або дев`яноста днів після набрання чинності цим Законом, а також кандидати, щодо яких на день набрання чинності цим Законом внесені рекомендації ВККС, але яких не призначено на посаду судді, мають право взяти участь у доборі на посаду судді у порядку, встановленому цим Законом, без складання відбіркового іспиту та проходження спеціальної підготовки. Такі кандидати повторно складають кваліфікаційний іспит та беруть участь у конкурсі на зайняття посади судді відповідно до результатів такого іспиту.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 46 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції» (далі Закон № 1700-VII) у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право.

Абзацом першим частини першої статті 56 Закону № 1700-VII встановлено, що стосовно осіб, які претендують на зайняття посад, які передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища, а також посад з підвищеним корупційним ризиком, перелік яких затверджується Національним агентством, проводиться спеціальна перевірка, у тому числі щодо відомостей, поданих особисто.

Організація проведення спеціальної перевірки покладається на керівника (заступника керівника) державного органу, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату, на зайняття посади в якому претендує особа, крім випадків, установлених законом. Для забезпечення організації проведення спеціальної перевірки керівник відповідного державного органу, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування або їх апарату може визначити відповідальний структурний підрозділ.

За змістом частини другої статті 56 Закону № 1700-VII передбачено, що особливості організації проведення спеціальної перевірки щодо кандидатів на посаду судді визначаються Законом № 1402-VIII.

Спеціальній перевірці підлягають відомості про особу, яка претендує на зайняття посади, зазначеної в частині першій цієї статті, зокрема, щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (пункт 3 частини третьої статті 56 Закону

№ 1700-VII).

Згідно із пунктом 3 частини четвертої статті 57 Закону № 1700-VII спеціальна перевірка щодо достовірності відомостей, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік проводиться Національним агентством з питань запобігання корупції.

За змістом абзацу першого частини першої та абзацу другого частини другої статті 58 Закону № 1700-VII інформація про результати спеціальної перевірки, підписана керівником органу, що проводив перевірку, а в разі його відсутності особою, яка виконує його обов`язки, або заступником керівника органу відповідно до розподілу функціональних обов`язків, подається до органу, який надіслав відповідний запит, у семиденний строк з дати надходження запиту.

У разі встановлення за результатами спеціальної перевірки факту розбіжностей у поданих претендентом на посаду автобіографії та/або декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік посадовою особою (органом), яка (який) організовує проведення спеціальної перевірки, надається можливість претенденту на посаду протягом п`яти робочих днів надати письмове пояснення за таким фактом та/або виправити таку розбіжність.

Пунктом 2 Порядку проведення спеціальної перевірки у межах процедури добору на посаду судді місцевого суду, затверджений рішенням Комісії від 14 листопада 2017 року № 122/зп-17 (далі Порядок) передбачено, що спеціальна перевірка стосовно кандидата, який відповідно до пункту 29 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII має право взяти участь у доборі на посаду судді без складення відбіркового іспиту та проходження спеціальної підготовки, проводиться на підставі рішення Комісії про допуск особи, яка відповідає вимогам пункту 29 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII, до участі у доборі.

Пунктом 3 Порядку встановлено, що спеціальна перевірка полягає в установлені відповідності особи визначеним Законом вимогам до кандидата на посаду судді місцевого суду на підставі отриманої від уповноважених органів інформації.

Перевірка відомостей стосовно кандидата під час проведення спеціальної перевірки проводиться шляхом направлення письмових запитів до визначених органів державної влади, а також до інших органів, підприємств, установ та організацій для цілей перевірки відповідності наявного у особи стажу професійної діяльності у сфері права, поширення на особу заборон обіймати посаду судді або іншої інформації (за наявності потреби). Потребу у направленні запитів на перевірку таких відомостей визначає член Комісії, який здійснював перевірку відповідності особи вимогам до кандидата на посаду судді місцевого суду на основі поданих нею документів (пункт 4 Порядку).

Пунктом 12 Порядку визначено, що у разі встановлення доповідачем необхідності у запрошенні кандидата на розгляд Комісією питання про його відповідність установленим Законом вимогам до кандидата на посаду судді місцевого суду за результатами спеціальної перевірки, структурний підрозділ, відповідальний за підготовку засідань відповідної палати Комісії, забезпечує виготовлення та направлення такого запрошення кандидату не пізніше як за десять днів до відповідного засідання.

Відповідно до пункту 3.1.8 Регламенту ВККС, затвердженого рішенням Комісії 13 жовтня 2016 року № 81/зп-16 (далі Регламент ВККС), особа, стосовно якої має розглядатися питання, повідомляється про дату, час і місце проведення засідання Комісії не пізніше як за 10 днів до засідання Комісії (палати, колегії) шляхом розміщення інформації про це на офіційному веб-сайті Комісії, а також за потреби шляхом направлення повідомлення засобами поштового зв`язку, електронної пошти та/або факсу (телефаксу) (за наявності).

Пунктом 4.2.1 Регламенту ВККС встановлено, що розгляд питання, включеного до порядку денного, може відкладатися у разі:

1) неявки учасників засідання, присутність яких є обов`язковою;

2) необхідності проведення додаткової перевірки;

3) залучення до участі у розгляді питання інших осіб;

4) з інших підстав.

Згідно з пунктом 4.5.1 Регламенту ВККС у разі неявки на засідання його учасника, належним чином повідомленого (запрошеного), або за відсутності у представника відповідних повноважень головуючий ставить на обговорення пропозицію щодо можливості розгляду питання за відсутності учасника засідання.

З системного аналізу зазначеного законодавства, що регулює проведення спеціальної перевірки убачається, що особа, стосовно якої проводиться перевірка, має право надати пояснення щодо інформації наданої уповноваженими органами.

Статтею 32 Конституції України встановлено, що кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею.
Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Предметом дослідження у цій справі є, зокрема, інформація уповноважених органів, яка може свідчити про недоброчесність ОСОБА_1 та приховування ним відповідної інформації.

Суд першої інстанції встановив, що 19 березня 2018 року у поясненнях, наданих Комісії позивачем, спростовано інформацію НАЗК про розбіжності зазначених ним у декларації за 2016 рік відомостей з наявною у НАЗК інформації та відомостей з баз даних. На підтвердження цього позивач надав посилання на інтернет-сторінку про розміщення декларації ОСОБА_1 за 2016 рік в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, з якої убачається, що інформація про житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 ним у декларації не зазначалася, оскільки він не має жодного відношення до цих об`єктів.
Водночас суд першої інстанції установив, що Комісія не повідомила ОСОБА_1 про наявність інформації від Служби безпеки України, яка міститься в листі від 23 березня 2018 року № 14/5/2-958, і може свідчити про його недоброчесність як кандидата на посаду судді.

При цьому цю інформацію було покладено в основу оскаржуваного рішення Комісії, а саме:

« ОСОБА_1 постійно мешкає на тимчасово окупованій території АРК та відповідно до даних Державної прикордонної служби України періодично перетинає державний кордон України по лінії розмежування з окупованою територією за паспортом громадянина України.

Також повідомлено, що засоби зв`язку, зазначені ОСОБА_1 в анкеті, кандидату не належать, фактично ними користується інша людина, а це може свідчити про приховування факту його участі у доборі на посаду судді місцевого суду за основним місцем проживання.

Водночас встановлено розбіжності у поданій ОСОБА_1 інформації про трудову діяльність з офіційними даними Пенсійного фонду України».

Отже, ВККС не повідомила ОСОБА_1 про отриману інформацію від Служби безпеки України, яка може свідчити про його недоброчесність як кандидата на посаду судді, тому така інформація не могла бути оцінена Комісією та вважатись достатньою та обґрунтованою для прийняття оскаржуваного рішення, оскільки позивачем не надані пояснення щодо вище зазначеної інформації.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ВККС від 12 червня 2018 року № 259/дс-18 прийнято з порушенням визначених частиною другою статті 2 КАС критеріїв, що є підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідного акта, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення ВККС від 12 червня 2018 року № 259/дс-18, яким припинено участь ОСОБА_1 у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного Комісією 3 квітня 2017 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, які мають значення для її вирішення, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права.
Міркування і твердження Комісії в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених в оскаржуваному рішенні.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315, частиною першою статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 266, 292, 308, 310, 315, 316, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційну скаргу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України залишити без задоволення, а рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяВ. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді:Н. О. АнтонюкЛ. М. Лобойко
С. В. БакулінаН. П. Лященко
В. В. БританчукВ. В. Пророк
Ю. Л. ВласовЛ. І. Рогач
Д. А. ГудимаО. М. Ситнік
Ж. М. ЄленінаО. С. Ткачук
О. С. ЗолотніковВ. Ю. Уркевич
О. Р. КібенкоО. Г. Яновська