Справа № 400/2608/18
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 січня 2020 р.м.ОдесаСправа № 400/2608/18

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача: Бойка А.В., суддів: Федусика А.Г., Шевчук О.А., розглянувши клопотання представника ДПС України про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження та питання про можливість відкриття провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 р.. по справі № 400/2608/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-хол" до Державної фіскальної служби України , третя особа Приватне підприємство "АРТЕК-СОЮЗ" про скасування рішення від 23.05.2018 року № 720310/37436459 та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.06.2019р. задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес-хол" до Державної фіскальної служби України, третя особа: приватне підприємство "Артек-Союз" про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

На зазначене рішення суду Державна фіскальна служба України подала апеляційну скаргу.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 року апеляційну скаргу було залишено без руху через несплату судового збору та надано строк для усунення недоліків до 06.09.2019 року.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2019р. апеляційну скаргу повернуто скаржнику через не усунення недоліків апеляційної скарги.

Копію вказаної ухвали отримано апелянтом 23.09.2019 року.

06.12.2019 року Державною податковою службою України повторно подано апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року. Також, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обгрунтоване неможливістю своєчасної сплати судового збору. Апелянт зазначив, що першу апеляційну скаргу було подано в межах процесуальних строків, проте через відсутність платіжного доручення зазначену апеляційну скаргу було повернуто скаржнику. Апелянт вказав, що на момент подачі повторної апеляційної скарги питання щодо сплати судового збору вирішено, що і зумовило повторне звернення з апеляційною скаргою. Апелянт просив визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження та поновити такий строк, посилаючись на те, що можливість сплати судового збору у встановленому Законом України "Про судовий збір" розмірі виникла лише з моменту отримання фінансування відповідних видатків.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.12.2019р. апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишено без руху та запропоновано Державній податковій службі України у десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати докази підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року.

На виконання зазначеної ухвали апеляційного суду представник Державної податкової служби України подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. В обгрунтування поданого клопотання апелянт посилався на те, що оскільки ТОВ "Бізнес-Хол" знаходиться на обліку у ГУ ДПС у Миколаївській області, супроводження даної справи здійснюється працівником ГУ ДПС у Миколаївській області, проте департамент фінансування, бухгалтерського обліку та звітності ДФС України територіально знаходиться у місті Києві, що значно ускладнює документообіг між вказаними установами через значну територіальну віддаленість. Ця обставина зумовлює необхідність більш тривалого часу на передачу кореспонденції до територіального органу ДПС, адже процесуальні документи надсилаються судом за місцезнаходженням відповідача по справі. Апелянт посилається на те, що з цієї причини повторну апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 06.12.2019 року, при фактичній сплаті судового збору 04.11.2019 року.

Апелянт вважає, що сукупність даних обставин та неможливість сплати судового зборуна момент звернення із первинною апеляційною скаргою призвела до пропущення процесуального строкуна апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вважає за необхідне відмовити в його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на апеляційне оскарження судового рішення.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт шостий частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а також стаття 13 цього Кодексу, якою закріплено право учасників справи на апеляційний перегляд справи.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано главою 1 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 295 якого встановлено строк для подання апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частиною 2 статті 295 КАС України визначено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Відповідно до ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути піддане обмеженням, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав, або фінансовим обмеженням (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії, справа Креуз проти Польщі).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями Кодексу адміністративного судочинства України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційноїї скарги.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Як встановлено з матеріалів справи, апелянтом вдруге реалізується його право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. При цьому, поторно апеляційна скарга була подана більше ніж через два місяці після повернення первинно поданої апеляційної скарги.

Слід зазначити, що Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Слід також зазначити, що вчасна подача первинної апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до суду можливе у будь-який довільний строк без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, оскільки в такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності.

Попереднє звернення з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам процесуального законодавства, та її повернення, не є об`єктивно непереборними обставинами, такими, що не залежать від волевиявлення особи та не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з апеляційною скаргою.

Також колегія суддів звертає увагу, що обставини, пов`язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо, не можуть бути підставою для реалізації суб`єктом владних повноважень права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

При цьому, невиконання скаржником в повному обсязі вимог процесуального законодавства, що мало наслідком повернення первинної апеляційної скарги, не є підставою для поновлення пропущеного строку з наведених підстав.

У пункті 41 справи "Пономарьов проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що "Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків".

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

У ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

В свою чергу, апелянтом не наведено жодного обгрунтованого аргументу та не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних причин неможливості повторного звернення з апеляційною скаргою одразу після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги, не зазначено жодних (окрім відсутності фінансування) поважних причин зволікання з повторним зверненням з апеляційною скаргою більше ніж 2 місяці.

В обгрунтування неможливості звернення з апеляційною скаргою одразу після сплати судового збору (а саме - 04.11.2019 року) та подачі апеляційної скарги лише 06.12.2019 року представник ДПС України посилався на ускладнення документообігу між ДПС України та ГУ ДПС у Миколаївській області, представник якого і здійснює юридичне супроводження даної адміністративної справи, через значну територіальну віддаленість.

Апелянт зазначив, що вказана обставина зумовлює необхідність більш тривалого часу на передачу кореспонденції до територіального органу ДПС, адже процесуальні документи надсилаються судом за місцезнаходженням відповідача по справі.

У підтвердження зазначених доводів апелянт надав копію супровідного листа ДПС України від 02.12.2019 року про направлення до ГУ ДПС у Миколаївській області оригіналів платіжних доручень від 04.11.2019 року № 394 та № 395, з метою своєчасного оскарження рішень у справах № 400/2608/18 та № 400/26947/18 за позовами ТОВ "Бізнес-Хол", який зареєстровано в Головному управлінні ДПС у Миколаївській області 06.12.2019 року.

Колегія суддів критично ставиться до вказаних аргументів апелянта та наданого у їх підтвердження письмового доказу, з огляду на те, що вказаний лист жодним чином не підтверджує наявності поважих причин неможливості звернення апелянта з апеляційною скаргою у найкоротший строк після отримання ухвали про повернення первинно поданої апеляційної скарги, а також негайного звернення з апеляційною скаргою після сплати судового збору. Так, з матеріалів справи встановлено, що платіжні доручення про сплату судового збору датовані 04.11.2019 року, а направлені до ГУ ДПС у Миколаївській області були лише 02.12.2019 року. Доказів поважности причин зволікання з направленням вказаних платіжних доручень територіальному органу ДПС, який здійснює юридичне супроводження даної справи апелянтом не надано. Крім того, з вказаного листа вбачається, що 06.12.2019 року відбулась його повторна реєстрація в ГУ ДПС у Миколаївській області, тоді як первинно вказаний лист отримано у день його направлення Державною податковою службою України, а саме, 02.12.2019 року, а тому посилання апелянта на утруднений документообіг між ДПС України та її територіальним підрозділом (ГУ ДПС у Миколаївській області) є необгрунтованими.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені апелянтом у поданому клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження причини пропуску такого строку є неповажними, інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянтом не наведено, а тому підстав для задоволення поданого клопотання та поновлення пропущеного апелянтом строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не вбачає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом не поважними.

Оскільки протягом встановленого судом строку вимог ухвали від 13.12.2019р. апелянт не виконав, поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження не вказав та їх документального підтвердження не надав, тому підстав для прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження не вбачається.

Керуючись п.4 ч.1 ст.299, ст.ст. 321, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання представника Державної податкової служби України про визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.06.2019р. по справі № 400/2608/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук