Справа № 260/1022/19
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 рокуЛьвів№ 857/13523/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Качмара В. Я., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Михальської М. Р.,

представника позивача Куруца В.М.,

представника позивача Куруца М.М.,

розглянувши у судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року (рішення ухвалено у м. Ужгороді судом у складі головуючого судді Микуляк П. П., повний текст рішення виготовлений 04 листопада 2019 року) у справі № 260/1022/19 за адміністративним позовом Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року Синевирська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області звернулась до суду з позовом до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування постанов.

Позивач просив: визнати протиправними дії відповідача щодо проведення інспекційного відвідування позивача з 29.05.2019 по 03.06.2019 відповідно до наказу Управління Держпраці у Закарпатській області від 22.05.2019 № 98 та направлення від 22.05.2019;

визнати протиправними та скасувати постанови про накладання штрафу начальника Управління Держпраці у Закарпатській області Дороша Б. В. від 18.06.2019 № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-111 та № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-112 про накладення на позивача штрафу в розмірі 4173 грн та 41730 грн відповідно;

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Управління Держпраці у Закарпатській області щодо проведення інспекційного відвідування Синевирської сільської ради з 29.05.2019 по 03.06.2019, яке було проведено відповідно до наказу Управління Держпраці у Закарпатській області № 98 від 22.05.2019.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладання штрафу Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК 253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-111 від 18.06.2019.

Визнано протиправною та скасовано постанову про накладання штрафу Управління Держпраці у Закарпатській області № ЗК 253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-112 від 18.06.2019.

Стягнуто на користь Синевирської сільської ради з бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Закарпатській області судові витрати у розмірі 3842 грн.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Управління Держпраці у Закарпатській області, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно підпункту 5 пункту 6 Положення про Головне управління Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 27.03.2015 № 340, Управління Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема проводити безперешкодно відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються, зокрема форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338 «Про затвердження форми документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, зайнятість та працевлаштування інвалідів» затверджено таку форму акту як акт інспекційного відвідування юридичної особи.

Апелянт зазначає, що при проведенні інспекційного відвідування позивача керувався вищевказаними нормативно-правовими актами, які передбачають таку форму контролю як інспекційне відвідування.

Підставою для проведення інспекційного відвідування позивача слугувала скарга ОСОБА_1 щодо порушення головою Синевирської сільської ради законодавства про працю.

Інспекційним відвідуванням встановлено, що голова Синевирської сільської ради не виплатив ОСОБА_1 належні при звільненні суми та не здійснив оплату середнього заробітку за час затримки виплати, чим порушив частини 1 статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України.

На підставі наведеного, начальником Управління Держпраці у Закарпатській області законно винесені оскаржені постанови про накладення на позивача штрафів від 18.06.2019 № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-111 та № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-112.

Апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову позивачу в задоволенні позову.

На апеляційну скаргу відповідача Синевирська сільська рада Міжгірського району Закарпатської області подала відзив, в якому просить апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представників позивача, які просять апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час проведення інспекційного відвідування та виникнення спірних правовідносин набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету міністрів України від 29.04.2017 № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі якої проведено інспекційне відвідування позивача (про що зазначено в акті від 03.06.2019 № ЗК253/217/АВ).

Відповідачем не дотримано положення статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно якої для здійснення позапланових заходів контролю за зверненням громадянина необхідне погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Відповідач не взяв до уваги, що проведення розрахунку зі звільненим працівником 30.04.2019 було об`єктивно неможливе, з огляду на графік роботи Управління Державної казначейської служби України у Міжгірському районі Закарпатської області.

Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України якщо працівник в день звільнення не працював, то всі суми що належать йому мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Оскільки, ОСОБА_1 була відсутня на робочому місці 30.04.2019, підстав стверджувати про порушення позивачем строків розрахунку з працівником не має.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, враховує таке.

У справі встановлено, що відповідачем на підставі наказу про проведення інспекційних відвідувань від 22.05.2019 № 98, виданого на підставі листа Державної служби України з питань праці № 2281/4/4.1-зв-19 від 15.05.2019 та скарги ОСОБА_1 , було зобов`язано головного державного інспектора Управління Держпраці у Закарпатській області Лопіта І. І. провести інспекційне відвідування Синевирської сільської ради, за зверненням про порушення трудового законодавства відповідно до змісту звернення.

22.05.2019 Управлінням Держпраці у Закарпатській області було видано направлення на проведення інспекційного відвідування позивача № 489 строком дії з 28 травня 2019 року по 03 червня 2019 року.

За результатом перевірки додержання законодавства про працю позивачем складено акт інспекційного відвідування Синевирської сільської ради № ЗК253/217/АВ від 03 червня 2019 року.

В акті зазначено, що при звільненні з роботи ОСОБА_1 позивачем порушено вимоги частин 1 статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України, оскільки виплата всіх сум, що належали їй проведена не в день звільнення 30.04.2019, а 03.05.2019. Крім того, звільненій з роботи ОСОБА_1 не забезпечено нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 30.04.2019 по 03.05.2019.

12 червня 2019 року позивачем було направлено на адресу відповідача зауваження до акту інспекційного відвідування від 03.06.2019 № ЗК253/217/АВ.

18.06.2019 на підставі вищевказаного акту інспекційного відвідування відповідачем було винесено оскаржувані постанови № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-111, якою на позивача накладено штраф у розмірі 4173 грн та № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-112, якою на позивача накладено штраф у розмірі 41730 грн.

Відповідно до частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (пункт 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96)).

Згідно підпункту 6 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення № 96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

На виконання вимог статті 259 Кодексу законів про працю України постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

При цьому судовою колегією апеляційного суду враховується, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі № 826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 № 295 визнано нечинною.

Відповідно до статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Згідно частини 2 статті 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Уряду України від 29.04.2017 № 295 втратила чинність 14.05.2019 з моменту набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019.

Пунктом 2 Порядку № 295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 295 від 26 квітня 2017 року (надалі - Порядок № 295).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.

Підстави проведення інспекційного відвідування встановлені в пункті 5 Порядку № 295. Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю

Як встановлено під час апеляційного перегляду справи, приписи Порядку № 295 не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки він не був чинний на момент проведення інспекційного відвідування позивача, а отже відповідач протиправно застосував норми нечинного нормативно-правового акту під час проведення перевірки позивача, що в свою чергу є підставою для визнання дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування позивача протиправними.

Щодо винесення відповідачем постанов про накладання штрафу від 18.06.2019 № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-111 та № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-112, слід зазначити наступне.

Вищевказані постанови були складені у зв`язку з порушенням позивачем вимог частин 1 статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України.

Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Положеннями частини 1 статті 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що лише в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до акту про відсутність працівника на робочому місці від 30 квітня 2019 року, ОСОБА_1 30.04.2019 самовільно покинула робоче місце та приміщення Синевирської сільської ради, а отже працівник в день звільнення не працював.

Отже, позивач не порушив вимог частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при розрахунку зі звільненим працівником ОСОБА_1 .

Крім того, відповідачем при винесенні оскаржених постанов не враховано графік роботи Управління державної казначейської служи України у Міжгірському районі Закарпатської області.

Згідно листа Управління Державної казначейської служби України у Міжгірському районі Закарпатської області від 11.06.2019 № 01-37/18 вказане управління 30.04.2019 та 01.05.2019 не працювало.

У зв`язку з викладеним, Синевирська сільська рада з об`єктивних причин не змогла здійснити виплату належних ОСОБА_1 коштів 30.04.2019 та 01.05.2019. 02.05.2019 Синевирською сільською радою було подане до управління Державної казначейської служби України у Міжгірському районі Закарпатської області платіжне доручення від 02.05.2019 № 53 про виплату ОСОБА_1 заробітної плати на суму 4125,65 грн, яке було виконане наступного дня 03.05.2019 не з вини позивача .

Таким чином, оскільки позивачем вчасно проведено розрахунок при звільненні з ОСОБА_1 , у позивача не виникло обов`язку з виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем безпідставно винесено оскаржені постанови від 18.06.2019 № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-111 та № ЗК253/217/АВ/ПД/П/ПТ-МГ-ФС-112 про накладення на позивача штрафів, а отже судом першої інстанції правильно задоволено позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення справи, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 260/1022/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді В. Я. Качмар
Д. М. Старунський

Повний текст постанови виготовлений 10.01.2020.