Справа № 760/18422/19
Суддя: Оксюта Т. Г.
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/59/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Оксюти Т.Г.
при секретарі Горупа В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправними дій державного виконавця, та визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив визнати дії відповідача щодо закінчення виконавчого провадження №58155483 протиправними та передчасними та визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження №58155483 від 05.06.2019 року.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 05.06.2019 року державним виконавцем Департаменту Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58155483.
Вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки згідно змісту описово-мотивувальної частини судового рішення за ним визнано право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІІ групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
В свою чергу, Міністерством оборони України прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, що і стало підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2019 року.
На підставі викладеного просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05.07.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
У встановлений ухвалою строк відзив від відповідача не надійшов.
Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження сторони в судове засідання не викликались.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2018 року визнано неправомірною та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №46 від 10 червня 2016 року, в частині направлення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з поверненням їх до обласного військового комісаріату.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІI групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
На підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києва, 22.12.2018 року судом видано виконавчий лист та постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду.
Вбачається, що в ході виконання виконавчого листа від Міністерства оборони України надійшла заява про закінчення виконавчого провадження, у зв`язку із тим, що 19.04.2019 року Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 05.06.2019 року було закінчено виконавче провадження ВП №58155483.
Позивач вважає такі дії державного виконавця неправомірними, оскільки згідно змісту описово-мотивувальної частини судового рішення за ним визнано право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із чим Міністерство оборони України не мало право приймати рішення про відмову у виплаті такої допомоги, а державний виконавець у свою чергу не мав права закінчувати виконавче провадження.
Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача, з огляду на наступне.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
На виконанні у відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження ВП №58155483 з примусового виконання виконавчого листа від 22.12.2018 року №760/2606/17, виданого Солом`янським районним судом м. Києва про зобов`язання Міністерство оборони України розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІІI групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлено сторонам, у відповідності до вимог закону.
Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вимоги до виконавчого документа, зокрема у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до статті 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За результатами розгляду справи, судом було прийнято рішення та відображено резолютивну частину у виконавчому листі зобов`язано Міністерство оборони України розглянути подані ОСОБА_1 документи для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку зі встановленням інвалідності ІIІ групи, що настала внаслідок виконання обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та статей 16 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків, викладених у цій постанові.
Тобто, на державного виконавця покладено обов`язок забезпечити виконання безпосередньо розгляду стягувачем заяви та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. У той же час, вказаним виконавчим листом не встановлено яким має бути вказане рішення позитивним чи негативним.
Так, боржником, заявою було повідомлено державного виконавця, про розгляд комісією Міністерства оборони України заяви ОСОБА_1 та відповідно прийнято рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. На підтвердження вказаних фактів боржником надано відповідні копії документів.
Керуючись п. 9 ч. 1 ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було закінчено виконавче провадження та винесено відповідну постанову від 05.06.2019 року.
Копію вказаної постанови направлено, у відповідності до вимог Закону, супровідним листом від 05.06.2019 року.
Отже, вимога позивача є фактично незгодою з результатом розгляду заяви, у той же час, на державного виконавця покладено обов`язок дотримуватись змісту виконавчого листа, сформованого судом.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем було в повній мірі дотримано вимог Закону, щодо здійснення заходів спрямованих на примусове виконання рішення суду, в межах наданих повноважень та в порядку визначеному Законом, у зв`язку із чим, у задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», статтями 2, 3, 5, 8, 9, 78, 79, 241, 242, 243, 244, 246, 257, 262, 263, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України в особі Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби про визнання протиправними дій державного виконавця, та визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя