Справа № 950/2641/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 р.Справа № 950/2641/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектор взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с.Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Міщука Олександра Олександровича на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бакланов Р.В., вул. Піонерська, 2, м. Лебедин, Лебединський, Сумська, 42200, повний текст складено 02.12.19 року по справі № 950/2641/19

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора патрульної поліції в Київській області Міщука Олександра Олександровича

про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАК №1637934 від 18.10.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Лебединського районного суду Сумської області з адміністративним позовом, до Інспектора патрульної поліції в Київській області Міщука Олександра Олександровича, в якому просив суд:

- скасувати постанову від 18.10.2019 року серії ЕАК № 1637934 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором патрульної поліції Міщук Олександром Олександровичем відносно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

- провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обгрунтування позовних вимог, позивач, зазначав, що вважає оскаржувану постанову інспектора незаконною, та на його думку, у його діях відсутній склад зазначеного правопорушення так як він був зупинений за межами населеного пункту. Крім того, ним під час розгляду справи було заявлено декілька клопотань, жодне з них не було задоволено.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову від 18.10.2019 року серії ЕАК № 1637934 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , винесену інспектором патрульної поліції Міщук Олександром Олександровичем відносно ОСОБА_1 за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що на його думку, фото та відео з приладу Tru Cam є фіксацією оскаржуваної події, яка дозволяє через призму ретроспективності встановити та дослідити обставини справи, а також встановити причинно-наслідковий зв`язок між об`єктивними обставинами справи та прийнятим рішенням щодо винесення оскаржуваної постанови. Тому залучені до матеріалів справи фото є належним, достовірним та достатнім доказом у цій справі як і згідно норм КУпАП, так і згідно норм КАС України.

Також, відповідач зазначає, що Додатково варто зауважити, що на доданих доказах з приладу Tru Cam вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 50°39'46.37" N і географічна довгота 29°51'20.02"Е місця події. З даних координат можна встановити, що позивач вчинив правопорушення саме в населеному пункті село Волиця, а тому твердження щодо фіксації правопорушення поза межами населеного пункту, викладені в позовній заяві та як наслідок і в рішенні суду першої інстанції, не відповідають дійсності та спростовуються доданими до відзиву доказами.

У відповідності до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Отже відповідач, вважає, що судом першої інстанції під час винесення рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відносно ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції була складена постанова, 18.10.2017 о 09 год. 15 хв. водій, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN CADDY, н.з. НОМЕР_1 , на 57 км автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-контрольно-пропускний пункт «Ягодин», Київська обл., Бородянський р-н, с. Волиця, рухався зі швидкістю 75 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год (швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, серійний номер: ТС 001135), чим порушив вимоги пункту 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів від 10.10.2001 № 1306. Зазначеною постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

З доданих роздруківок фіксації перевищення швидкості приладом TruCAM LTI 20/20, серійний номер - НОМЕР_2 , доданих з відзивом на адміністративний позов (а.с. 62-65) встановлено, що фіксація була здійснена 18 жовтня 2019 року о 9 год 8 хвилин на з кутовими величинами: географічна широта 50.394637 і географічна довгота 29.512002. Зазначений час не відповідає часу скоєння адміністративного правопорушення зазначеному у постанові - 9 год. 15 хв., а кутові величини відповідають іншій ділянці місцевості частині поля поблизу с Йосипівка Житомирської області. Натомість з роздруківки веб сторінки Google Maps (а.с.66) населений пункт С.Волиця Бородянського району Київської області знаходиться на місцевості з кутовими величинами: географічна широта 50.6629713 і географічна довгота 29.8604968.

З наданого відеозапису (а.с.73) встановлено, що при складенні протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 заперечив факт перевищення швидкості у населеному пункті та попросив скористатися правом на правову допомогу.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача оспорює факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення саме у межах населеного пункту, суд приходить до висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 порушені правила дорожнього руху саме у населеному пункті і що саме в його межах ним скоєно адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, з фото та відеозапису, здійсненого за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/-2903-2012 та пройшов повірку, чинну до 27.09.2021 року позивач вчинив адміністративне правопорушенні, а саме: рухався в населеному пункті зі швидкістю 75 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 25 км/год.

На підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення відповідачем долучено до матеріалів апеляційної скарги фотокартку та відеозапис лазерного вимірювача швидкості TruCam із зображенням автомобіля VOLKSWAGEN CADDY, н.з. НОМЕР_1 ,, яким керував позивач з перевищенням швидкості руху до 75 км/год

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, й показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до п.п.9 ч.1 ст.31 Закону України « Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п.2 ч.1 ст.40 Закону України « Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На підтвердження факту вчинення правопорушення відповідачем до суду першої інстанції надано диск з відеозапис та фото відзняті за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20 № ТС001135, а також документи щодо сертифікації та технічного стану зазначеного приладу.

З дослідженого відеозапису та фото зафіксовано державний номерний знак транспортного засобу, шкидкість з якою він рухався, максимально допустиму швидкість, місце вчинення правопорушення.

Висновки суду першої інстанції щодо ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 порушені правила дорожнього руху саме у населеному пункті і що саме в його межах ним скоєно адміністративне правопорушення та щодо не прийняття в якості належного доказу зазначеного відеозапису та фото є помилковими, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить посилання на використання зазначеного технічного засобу відповідачем, із зазначенням його назви та номеру.

Так, колегія суддів, встановила, що лазерний вимірювач швидкості руху транспортних засобів TruCAM № ТС001135, що використовувався під час фіксації дій позивача, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, затверджений сертифікатом, повірений та в ньому правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування, що підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки, виданого 29.08.2012 року, свідоцтвом про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13744 та експертним висновком № 04/02/03-3008 від 27.09.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що фіксація була здійснена 18 жовтня 2019 року о 9 год 8 хвилин за GPS координатами 50°39'46.37"N, 29°51'20.02"E.

Так, колегія суддів, дослідивши вказані GPS координати за допомогою ресурсу Google Maps, дійшла висновку, що патрульний екіпаж знаходився обабіч дороги за межами населеного пункту с.Волиця Бородянського району Київської області та здійснював вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою приладу TruCAM № ТС001135, які виїзджали з с.Волиця Бородянського району Київської області.

Згідно координат, які автоматично визначає прилад TruCаm, за допомогою влаштованого GPS навігатора, при здійсненні заміру шкидкості автомобіля позивача він знаходився на відстані 120 метрів, від межі населеного пункту с.Волиця Бородянського району Київської області.

Проте, відстань від приладу до автомобіля зафіксовано 192,3 м, а отже і сам автомобіль знаходився в межах населеного пункту.

Наданий відеозапис надає можливість ідентифікувати автотранспортний засіб, з нього чітко вбачається марка автомобіля, державний номерний знак автомобіля позивача, фотознімок з приладу TruCAM фіксує швидкість руху автомобіля позивача 75 км/год., а також географічні координати місця вчинення правопорушення.

Висновки суду першої інстанції щодо не надання відповідачем належних доказів, в підтвердження місця вчинення адміністративного правопорушення, спростовуються наявними в матеріалах справи відеозаписом, фотокарткою, які суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги.

Доводи позивача, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції не надано можливості скористатися послугами адвоката та відкладення розгляду справи з метою реалізації ним права на юридичну допомогу, чим порушено право на захист, не можуть бути підставою для скасування вказаної вище законної та обґрунтованої постанови, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення.

Вище вказана позиція узгоджується з практикою викладеною в постанові Верховного суду від 12.03.2018 року у справі №751/6165/17.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржена постанова відповідає всім передбаченим вищевказаною статтею вимогам.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено. При цьому, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах доказами.

Суд відхиляє посилання позивача про те, що використання приладу TruCAM є незаконним, оскільки TruCAM - це лазерний вимірювач швидкості, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. TruCAM автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року № 437 вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Крім того, можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку (а.с. 67).

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частина 1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" містить вимоги щодо встановлення виключно автоматичних фото і відео технічних пристроїв для забезпечення публічної безпеки та порядку.

Тобто, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

В даному випадку, відповідач відповідно до ст. 252 КУпАП оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

За таких обставин та враховуючи наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а відтак позиція суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог є помилковою.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, зробив передчасні висновки.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2019 року по справі № 950/2641/19, прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора взводу №1 роти №1 батальйону патрульної поліції в с.Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Міщука Олександра Олександровича задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02.12.2019 року по справі № 950/2641/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції в Київській області Міщука Олександра Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови серії ЕАК №1637934 від 18.10.2019 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 09.01.2020 року