Справа № 454/2706/19
Суддя: Фарина Л. Ю.
Дата ухвалення: 2019-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 454/2706/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2019 року Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л. Ю.

за участю секретаря: Кочмар Н.-Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, сержанта поліції Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Красько І.Б., про визнання дій незаконними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із даним позовом та просить скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №302683 та серії ДПО №302684 від 28.09.2019 року, якими його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 28.09.2019р. на автодорозі сполученням Сокаль-Червоноград старшим сержантом поліції Красько І .Б. Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області було складено вищевказані постанови, якими позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП. Однак такі постанови підлягають скасуванню, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративних правопорушень, відсутні докази вчинення правопорушень, передбачені ст. 251 КУпАП, а при розгляді справи поліцейським не застосовано положення ст.36 КУпАП згідно якої, стягнення накладається в межах санкції статті за більш серйозне правопорушення з числа вчинених а не за кожне правопорушення окремо. За таких обставин вказані постанови підлягають скасуванню.

13.11.2019 року Головне управління Національної поліції у Львівській області направило на адресу суду клопотання про залишення позовної заяви без руху та заміну неналежного відповідача у справі. Клопотання мотивовані тим, що оскаржувані постанови складено поліцейським СРПП №4 Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Красько І.Б., який повинен бути належним відповідачем у справі, оскільки є службовою особою та суб`єктом публічно-владних функцій держави.

02.12.2019 року згідно ухвали суду залучено сержанта поліції Красько І.Б. в якості співвідповідача у даній адміністративній справі.

Позивач в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю та просив задовольнити .

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, та не повідомили суд про причини своєї неявки, хоча належним чином були повідомлені про час дату судового засідання, відзиву на позов не надходив.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 28.09.2019 року інспектором СРПП №4 Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Красько І.Б., винесено постанову серії ДПО18 №302683 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.123 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що водій ОСОБА_1 28.09.2019р. на автодорозі сполученням Сокаль-Червоноград керував автомобілем та наближаючись до залізничного переїзду не зупинився, чим порушив вимоги п. 2.2 ПДР України.

Також 28.09.2019 року інспектором СРПП №4 Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Красько І.Б., винесено постанову серії ДПО18 №302684 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КУпАП, та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення п. 2.1п ПДР України - водій не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.123 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил руху через залізничні переїзди та встановлено відповідальність у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом, у момент його вчинення.

Також згідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу.

Суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом, а отже обов`язок пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, покладається лише на цю особу.

Таким чином, закон пов`язує відповідальність за не пред`явлення для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, встановлену ч. 1 ст. 126 КУпАП, у випадку керування такою особою транспортним засобом, що має належним чином підтверджуватися.

Натомість будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтвердили факт порушення позивачем вимог ч. 1 ст. 123 КУпАП, а саме порушення правил руху через залізничні переїзди та в порушенні вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб відповідачами не надано.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 р. визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Співвідповідачем поліцейським СРПП №4 Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Красько І.Б., доказів на спростування доводів позивача та доказів, які б вказували на правомірність його дій при винесенні постанов від 28.09.2019 року суду надано не було.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.1 ст. 123 КУпАП та ч.1 ст. 126 КУпАП є недоведеними, а тому, на переконання суду, оскаржувані постанови серії ДПО18 №302683 та серії ДПО №302684 від 28.09.2019р. підлягають скасуванню.

Проте не підлягає задоволенню вимога позивача про визнання протиправними дій інспектора СРПП №4 Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Красько І.Б., оскільки ч.3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік дій, які може вчинити місцевий загальний суд як адміністративний, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним вимоги позову ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають до частковому задоволенню.

Відповідно до ст.288 ч.4 КУпАП позивач є звільненим від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №302683 та серії ДПО №302684 від 28.09.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП та ч.1 ст.126 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 08.01.2020 року.

Головуючий: Л. Ю. Фарина