Справа № 240/8897/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху
Справа № 240/8897/19

13 січня 2020 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Біла Л.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання скасувати пункт наказу, нарахувати та виплатити грошове забезпечення і моральну шкоду,,

В С Т А Н О В И В :
відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Не погодившись із судовим рішенням, Військова частини НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ст.ст. 295, 296 КАС України, суд дійшов висновку про залишення поданої апеляційної скарги без руху з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З матеріалів справи встановлено, що рішення суду першої інстанції прийнято 05 вересня 2019 року у відкритому судовому засіданні за участю представників відповідачів і копію повного тексту оскаржуваного судового рішення Військовою частиною НОМЕР_1 отримано 29 вересня 2019 року (а.с. 90). Апеляційну скаргу подано відповідачем засобами поштового зв`язку 20 грудня 2019 року.

В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що ним в межах 30 денного терміну було подано апеляційну скаргу, яка була повернута через несплату судового збору. Так, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження фактично зводяться до того, що Військова частини НОМЕР_1 проводить видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, які встановлені кошторисом і не може сплачувати судовий збір за рахунок інших коштів.

З даного приводу суд зауважує, що до клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не додано жодного доказу, який би підтверджував відсутність належного фінансування на сплату судового збору.

Суд також враховує, що копію ухвали про повернення первинної апеляційної скарги апелянт отримав 25 листопада 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 133), в той час як повторно звернувся з апеляційною скаргою лише 20 грудня 2019 року.

В свою чергу, п.п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує особу, яка бере участь у справі (учасника справи) діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання обов`язків, встановлених законом або судом.

Такими процесуальними обов`язками учасників справи визначено, крім іншого, дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень.

При цьому, як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 39 справи "Устименко проти України", принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні повинна бути надана можливість знати про зауваження або докази, надані іншою стороною, включаючи апеляційну скаргу, та надати власні зауваження з цього приводу.

У пунктах 46, 47 цього ж Рішення ЄСПЛ вказує на те, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії"). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі "Пономарьов проти України").

Суд звертає увагу на те, що підставою для поновлення пропущеного процесуального строку може бути лише наявність поважних причин пропуску такого строку.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Між тим, апеляційна скарга подана зі спливом значного проміжку часу, а саме на двадцять п`ятий від дня вручення ухвали суду від 18.11.2019 про повернення апеляційної скарги, що не вказує на реалізацію відповідачем права на повторне звернення з апеляційною скаргою без зайвих зволікань. Будь-якого обґрунтування щодо неможливості звернутися з повторною апеляційною скаргою у найкоротші терміни у поданому апелянтом клопотанні не зазначено.

За змістом ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зазначений недолік може бути усунутий шляхом подання до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням поважних причин його пропуску та з наданням відповідних доказів, на підтвердження вказаних обставин.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 даного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За приписами п. 3 ч. 2 ст. 4 даного Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2019 року визначений у розмірі 1921 грн.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду у 2019 році і відповідач оскаржує судове рішення стосовно двох вимоги немайнового характеру, а відтак розмір судового збору, що підлягав сплаті при поданні адміністративного позову становив 1536,8 грн. (1921*0,4)*2.

Таким чином, за подання апеляційної скарги необхідно сплатити судовий збір у розмірі 2305,2 грн., тобто 150%*1536,8 грн.

В порушення вищевказаних вимог, Військовою частиною НОМЕР_1 додано до апеляційної скарги платіжне доручення від 12.12.2019 №1520 про сплату судового збору у розмірі 2305,20 грн. на рахунок Шостого апеляційного адміністративного суду, а не Сьомого апеляційного адміністративного суду.

За таких обставин, Військовою частиною НОМЕР_1 не надано належних доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Зазначені недоліки можуть бути усунуті апелянтом шляхом надання оригіналу документа про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі, визначеному ст. 4 Закону України "Про судовий збір" на рахунок Сьомого апеляційного адміністративного суду з підтвердженням зарахування його до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, ч.3 ст.298 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання скасувати пункт наказу, нарахувати та виплатити грошове забезпечення і моральну шкоду, залишити без руху.

2. Запропонувати апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів, а також надати докази сплати судового збору.

3. Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

4. Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Біла Л.М.