Справа № 280/2724/19
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

20 грудня 2019 року Справа № 280/2724/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Стрельнікової Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Механічний завод №1»

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби України (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод №1" (далі - відповідач), в якій позивач просить суд: стягнути з рахунків платника податків, що належать такому платнику податків у всіх банках, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику суму податкового боргу у розмірі 150 466,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує нормами Податкового кодексу України та зазначає, що згідно облікової картки платника у відповідача наявна заборгованість, яка виникла в результаті несплати самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань та донарахованих позивачем у податкових повідомленнях-рішеннях. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача податковий борг.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області позов не визнав, з підстав, викладених у відзиві (вх. №14091 від 09.04.2019 року) в якому зазначив, що здійснив платежі протягом 2018 року на загальну суму 75670 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Отже сума заборгованості є неузгодженою, а позовні вимоги є необґрунтованими. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 10.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 30.07.2019 року призначено розгляд адміністративної справи у загальному позовному провадженні, замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче засідання на 27.08.2019.

09.08.2019 року ухвалою виправлено описку в резолютивній частині ухвали від 30.07.2019, вказавши наступні дату та час проведення підготовчого засідання «27 серпня 2019 року о/об 12 год. 15 хв.».

Ухвалою суду від 27.08.2019 року зупинено провадження у справі, для примирення сторін до 16.10.2019.

16.10.2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

16.10.2019 року в судовому засіданні протокольною ухвалою відкладено підготовче засідання на 07.11.2019 року.

Ухвалою суду від 07.11.2019 року зупинено провадження у справі, для примирення сторін до 04.12.2019 року.

04.12.2019 ухвалою суду поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.12.2019 року зупинено провадження у справі, для примирення сторін до 16.12.2019 року.

16.12.2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі.

16.12.2019 року в судовому засіданні протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20.12.2019 року.

Згідно із пунктом 10 ч. 1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.

Відповідно до даних інтегрованих (облікових) карток платника податків, станом на день розгляду справи, за відповідачем рахується податкова заборгованість по податку з орендної плати з юридичних осіб в розмірі 150466,76 грн., яка виникла внаслідок наступного:

Податковий борг по орендній платі з юридичних осіб виник внаслідок несплати податкових зобов`язань визначених самостійно у наданих до податкового органу податкової декларації № від 31.01.2018 року, згідно якої відповідач самостійно визначив суми податку, що підлягають нарахуванню та сплаті у бюджет з період з травня по листопад 2018 року по 17977,31 грн. та за грудень 2018 року 17977,36 грн., в загальному розмірі 143818,53 грн.

За результатом камеральної перевірки щодо своєчасності сплати орендної плати за землю, складено Акт від 02.09.2018 №3661/08-01-50-01/25487032, на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення від 23.10.2018 №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем орендна плата з юридичних осіб, яким до відповідача застосовано штраф у розмірі 20%, що складає 6100,00 грн.

Вказане рішення направлено на адресу відповідача.

Разом з цим судом встановлено, що сума заборгованість по податку з орендної плати з юридичних осіб, також складається з пені нарахованої відповідно до статті 129 Податкового кодексу України за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань, у відповідності до податкової декларації з плати за землю № від 12.04.2017 року нараховано пеню в розмірі 548,23 грн.

Відповідач зазначає, що відповідач здійснив відповідні платежі протягом 2018 року на загальну суму 75670 грн. та надано платіжні доручення: від 20.03.2018 року №979 на суму 2000,00 грн.; від 23.03.2018 №986 на суму 2000,00 грн.; від 03.04.2018 №996 на суму 1000,00 грн.; від 18.06.2018 №1053 на суму 1000,00 грн.; від 22.08.2018 №1124 на суму 4500,00 грн., від 28.09.2018 №1158 на суму 12000,00 грн.; від 11.10.2018 №1162 на суму 6000,00 грн.; від 29.10.2018 №1177 на суму 14000,00 грн.; від 31.10.2018 №1179 на суму 3770,00 грн.; від 05.12.2018 №1590 на суму 20000,00 грн.; від 29.12.2019 №1226 на суму 9400,00 грн.

Суд оглянувши надані відповідачем платіжні доручення встановив, що в наданих платіжних дорученнях призначення платежу за 2017 рік.

Крім того суд зазначає, що сума річного зобов`язання що підлягає сплаті в сумі 215727,77 грн., а докази сплати відповідачем надано на суму 75670 грн.

Отже загальна сума заборгованості відповідача по орендній платі з юридичних осіб складає 150466,76 грн.

Проте вказана сума відповідачем у встановлені терміни не сплачена.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (п. 49.1 ст. 49 Кодексу).

Відповідно до п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

За правилами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

При цьому, за п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За правилами пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 Податкового кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

Як встановлено судом, боржником суму задекларованого зобов`язання та нарахованого контролюючим органом зобов`язання не було сплачено у встановлені законом строки і вона набула статусу податкового боргу.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У зазначені строки грошове зобов`язання відповідачем не сплачено (зазначена обставина відповідачем не спростована), а тому у відповідності до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України вважається сумою податкового боргу.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених сум податкових зобов`язань, позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме, згідно п.59.1 ст.59 ПК України, де визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 ст. 59 ПК України встановлено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, а саме згідно з положеннями статті 59 Податкового кодексу України податковим органом 24.02.2014 року сформована податкова вимога №44-25 на суму 8787,20 грн., яка направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку та вручена 11.03.2014 (а.с.30).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Таким чином, кодексом не передбачено надіслання податкових вимог на кожну суму боргу, а тому податкові вимоги на борг, що утворився після надіслання вимоги не надсилались.

Згідно із п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган має право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до пп. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно п. 95.2. ст. 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено наявність податкового боргу по орендній платі з юридичних осіб в розмірі 150466,76 грн.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, доводи позивача не спростував.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позов Головного управління ДФС у Запорізькій області є доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Запорізькій області (місцезнаходження: пр. Соборний, 166, м.Запоріжжя, 69107, ідентифікаційний номер 39396146) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод №1" (вул. Південе шосе, б. 6-а, м.Запоріжжя, 69006, ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.

Стягнути кошти з рахунків платника податків, що належать такому платнику податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Механічний завод №1" у всіх банках, а також за рахунок готівки, що належить такому платнику податків на користь УК у Вознесенівському районі м. Запоріжжя код одержувача 38025409 в УК у Вознесенівському районі м. Запоріжжя, МФО 899998 податкового боргу з орендної плати з юридичних осіб в сумі 150466,76 грн. код платежу 18010600 на р/р НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В.Стрельнікова