Справа № 826/5932/16
Суддя: Донець В.А.
Дата ухвалення: 2018-07-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04 липня 2018 року № 826/5932/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі колегії суддів: головуючого судді Донця В.А.; суддів: Костенка Д.А.; Шрамко Ю.Т., секретар судового засідання Сом П.А., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитне брокерське агентство" до Національного банку України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Фонд державного майна України, Антимонопольний комітет України про визнання незаконною та нечинною постанови від 18.11.2015 №794 у частині,

за участю представників:

позивача - Галан М.О.;

відповідача - Бондаренко Н.О.;

Антимонопольного комітету України - Данилов К.О.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитне брокерське агентство" звернулось до суду з позовом про:

1) визнання незаконною та нечинною постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" в частині:

а) викладення підпункту 6 пункту 2.4. глави 2 "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 № 327 в наступній редакції:

"<...> 6) у Державному реєстрі немає інформації про СОД та оцінювачів, які виконують оцінку, щодо:

- порушень оцінювачами і СОД нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність;

- рішень судів за фактами непрофесійної оцінки майна, що проведена оцінювачами або СОД;

- фактів порушення оцінювачами або СОД обмежень щодо проведення оцінки майна, майнових прав, установлених законодавством України;

- рецензій на звіти про оцінку майна, майнових прав (далі - звіт про оцінку майна), що класифікуються за такою ознакою: звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.";

б) викладення пункту 2.5. глави 2 Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 13.07.2010 № 327 в наступній редакції:

" <...> 2.5. СОД є таким, що не відповідає встановленим у пункті 2.4 глави 2 цього Положення критеріям, якщо Національний банк має рецензію/інформацію про рецензію на звіт про оцінку майна, що класифікується за такою ознакою: звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний, або до Національного банку надійшла така рецензія/інформація про рецензію протягом/після отримання інформації з Державного реєстру про те, що немає рецензії на звіт про оцінку майна із зазначеною ознакою.";

2) зобов`язання Національного банку України опублікувати текст резолютивної частини судового рішення у даній справі про визнання незаконною та нечинною постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 № 794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" в частині:

"<...> 6) у Державному реєстрі немає інформації про СОД та оцінювачів, які виконують оцінку, щодо:

- порушень оцінювачами і СОД нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність;

- рішень судів за фактами непрофесійної оцінки майна, що проведена оцінювачами або СОД;

- фактів порушення оцінювачами або СОД обмежень щодо проведення оцінки майна, майнових прав, установлених законодавством України;

- рецензій на звіти про оцінку майна, майнових прав (далі - звіт про оцінку майна), що класифікуються за такою ознакою: звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний.";

б) викладення пункту 2.5. глави 2 Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 13.07.2010 № 327 в наступній редакції:

" <...> 2.5. СОД є таким, що не відповідає встановленим у пункті 2.4 глави 2 цього Положення критеріям, якщо Національний банк має рецензію/інформацію про рецензію на звіт про оцінку майна, що класифікується за такою ознакою: звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний, або до Національного банку надійшла така рецензія/інформація про рецензію протягом/після отримання інформації з Державного реєстру про те, що немає рецензії на звіт про оцінку майна із зазначеною ознакою.";

Ухвалою суду від 15.04.2016 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 04.07.2016 та зобов`язано Національний банк України відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України опублікувати в Офіційному віснику України оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №826/5932/16. Протокольною ухвалою в судовому засіданні від 05.09.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Антимонопольний комітет України. На підставі розпорядження керівника апарату суду та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями - справу передано судді Донцю В.А. Ухвалою суду від 02.02.2018 - постановлено здійснювати судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження, встановлено строки для подання додаткових пояснень. Судом оголошувалась перерви в судовому розгляді справи для надання позивачем додаткових пояснень щодо дискримінаційності оскаржуваних норм. Судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позов мотивовано тим, що оскаржувана постанова Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 у частині внесення змін до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 №327 ухвалена: всупереч вимогам статті 25 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оскільки підзаконним нормативно-правовим актом встановлюються відповідальність для суб`єктів оціночної відповідальності, однак відповідальність може визначатися виключно законом як актом вищої юридичної сили; всупереч вимогам статті 61 Конституції України оскаржуваними положеннями допускається притягнення до юридичної відповідальності одного й того самого суб`єкта оціночної діяльності за одне й те саме порушення двічі; всупереч вимогам законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки оскаржувані норми постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 установлюють додатковий критерій для суб`єктів оціночної діяльності, які можуть бути допущені до проведення оцінки предмету застави/іпотеки, який передається в забезпечення стабілізаційних кредитів; з порушенням встановленої законом процедури прийняття нормативно-правового акту, позаяк не дотримано вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", зокрема, не проведено обов`язкової антикорупційної експертизи, що є порушенням вимог частини третьої статті 21 Закону України "Про запобігання корупції"; з перевищенням відповідачем своїх повноважень, оскільки Законом України "Про Національний банк України", Законом України "Про банки та банківську діяльність" Національному банку України не надано повноважень щодо здійснення державного регулювання з питань оцінки майна, така прерогатива щодо здійснення державного регулювання у сфері оціночної діяльності належить Фонду державного майна України. Представником наголошено, що ТОВ "Кредитне брокерське агентство" є суб`єктом правовідносин, до якого будуть застосовуватись змінені положення, затверджені постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 №327, а тому, оскаржувана постанова від 18.11.2015 № 794 у частині внесення змін до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 № 327 підлягає визнанню незаконною та нечинною в зазначеній частині.

Представником позивача подано додаткові пояснення, відповідно до яких оскаржувані положення нормативно-правового акту містять норми дискримінаційного характеру в частині надання переваги окремим суб`єктам оціночної діяльності, що не відповідає Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні".

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Національним банком України подано заперечення проти задоволення позовних вимог. У запереченнях зазначено, зокрема, що позивачем помилково ототожнено поняття "обмеження" та "критерії відповідності", оскільки стаття 8 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності" визначає обмеження щодо проведення оцінки майна, у той же час, постанова Правління Національного банку України від 18.11.2015 № 794 не встановлює обмеження, а визначає критерії відповідності суб`єкта оціночної діяльності, при цьому, вказані критерії не суперечать нормам, передбаченим Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності". За твердженням представника відповідача, вказані критерії діють виключно щодо суб`єктів оціночної діяльності, які залучаються для оцінки майна/майнових прав, що пропонуються банком в забезпечення виконання зобов`язань за стабілізаційними кредитами. Представником зазначено, що встановлені Національним банком України критерії не є за своєю суттю відповідальністю. Також у запереченнях йдеться про прийняття оскаржуваного нормативно-правового акту з дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції та відповідно до Законів України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", "Про Національний банк України".

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив.

Фондом державного майна України подано письмові пояснення, в яких зазначено, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України "Про Національний банк України".

Антимонопольний комітет України подав письмові пояснення, відповідно яких переглянуті Національним банком України критерії до суб`єктів оціночної діяльності, не призводять до обмеження кола учасників ринку оціночної діяльності, які можуть проводити оцінку майна та майнових прав для цілей надання банкам стабілізаційних кредитів, тому відсутні підстави для визнання незаконною оскаржуваної постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 у частині внесення змін до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 № 327.

Представники третіх осіб в судовому засіданні проти позову заперечили.

Заслухавши пояснення представників учасників справи,дослідивши письмові докази, суд установив.

Постановою Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" затверджено зміни, в тому числі, до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого Постановою Правління Національного банку України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.07.2010 за №540/17835.

Зокрема, главу 2 оскаржуваного Положення від 13.07.2010 №327 викладено в новій редакції, згідно з якою змінено критерії, яким повинен відповідати суб`єкт оціночної діяльності в цілях проведення оцінки майна, що надається в заставу/іпотеку за стабілізаційними кредитами Національного банку України.

Зокрема, викладено в новій редакції підпункт 6 пункту 2.4 (суб`єкт оціночної діяльності має відповідати таким критеріям) глави 2 Положення від 13.07.2010 №327: "6) у Державному реєстрі немає інформації про СОД та оцінювачів, які виконують оцінку, щодо: порушень оцінювачами і СОД нормативно-правових актів з оцінки майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність; рішень судів за фактами непрофесійної оцінки майна, що проведена оцінювачами або СОД; фактів порушення оцінювачами або СОД обмежень щодо проведення оцінки майна, майнових прав, установлених законодавством України; рецензій на звіти про оцінку майна, майнових прав, що класифікуються за такою ознакою: звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний. Таку інформацію Національний банк отримує від Фонду державного майна України за запитом.".

Також, в новій редакції викладено пункт 2.5. глави 2 Положення від 13.07.2010 №327, згідно з яким: "СОД є таким, що не відповідає встановленим у пункті 2.4 глави 2 цього Положення критеріям, якщо Національний банк має рецензію/інформацію про рецензію на звіт про оцінку майна, що класифікується за такою ознакою: звіт про оцінку майна не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та (або) непрофесійним і не може бути використаний, або до Національного банку надійшла така рецензія/інформація про рецензію протягом/після отримання інформації з Державного реєстру про те, що немає рецензії на звіт про оцінку майна із зазначеною ознакою.", які оскаржуються позивачем.

Постанова Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" оприлюднена на офіційному інтернет-представництві Національного банку України 18.11.2015 та в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 15.12.2015 №97.

Відповідно до пункту 7 постанови Правління НБУ від 18.11.2015 №794 постанова набирає чинності з дня, наступного за днем її офіційного опублікування. Отже, оскаржувані положення набрали чинності 19.11.2015.

Відповідачем додано письмові докази: лист Антимонопольного комітету України "Про надання пропозицій" від 31.07.2015 №129-29/01-8080, відповідно до якого, Антимонопольним комітетом України надано Національному банку України пропозиції, зокрема, привести положення постанови правління Національного банку України від 13.07.2010 №327 "Про затвердження Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України" у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, шляхом перегляду критеріїв, встановлених до суб`єктів оціночної діяльності, та визначення їх на недискримінаційних умовах; лист-відповідь Національного банку України від 27.08.2015 №20-04010/60735; пояснювальну записку до проекту постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" директора Департаменту методології, з преамбули якої вбачається, що проект Постанови спрямований на забезпечення безпеки та фінансової стабільності банківської системи, захисту інтересів вкладників і кредиторів та враховує нові підходи до кредитного процесу в Національному банку України, а також відповідно до фінансово-економічного обґрунтування: у проекті Постанови відсутні положення, які містять ознаки дискримінації, проект Постанови не містить правил і процедур, які можуть містити ризики вчинення корупційних правопорушень, громадська антикорупційна експертиза не проводилась, проект Постанови не потребує проведення консультацій з громадськістю, проект Постанови не є регуляторним актом; протокол засідання кредитного комітету Національного банку України від 09.10.2015 №15-04, відповідно до якого, за погодження змін до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого Постановою Правління національного банку України від 13.07.2010 № 327 проголосували одноголосно всі члени Комітету; критерії відповідності суб`єкта оціночної діяльності для оцінки майна/майнових прав, що пропонуються банком в забезпечення виконання зобов`язань за стабілізаційними кредитами Національного банку України, актуалізації оцінки, рецензування звітів суб`єктів оціночної діяльності, що є додатком до протоколу засідання кредитного комітету Національного банку України від 09.10.2015 №15-04; висновок Юридичного департаменту про проведення антидискримінаційної експертизи проекту постанови проекту постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" від 18.11.2015, в якому зазначено про відсутність положень, що містять ознаки дискримінації.

Відповідачем згідно з частинами третьою, четвертою та п`ятою статті 171 КАС України опубліковано оголошення про відкриття провадження в адміністративній справі №826/5932/16 в Офіційному віснику України від 24.06.2016 №47.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 171 КАС України, в редакції, що діяла станом на час звернення позивача до суду, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Подібні положення щодо права на оскарження нормативно-правового акту встановлені частиною другою статті 264 КАС України, в редакції, чинні на час судового розгляду справи, зо якою право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Представник позивача пояснив, що ТОВ "Кредитне брокерське агентство" є належним суб`єктом ініціювання оскарження постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України", оскільки підприємство позивача є суб`єктом оціночної діяльності на підставі Сертифікату №312/15, виданого 10.04.2015 Фондом державного майна України.

Суд вважає наведені доводи представника позивача достатніми для висновку про наявність права в ТОВ "Кредитне брокерське агентство" оскаржити відповідні положення постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України".

Зі змісту оскаржуваних змін до підпункту 6 пункту 2.4. та пункту 2.5. глави 2 "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 №327 вбачається, що вимоги Національного банку України, які викладені в Положенні від 13.07.2010 №327, у тому числі щодо суб`єкта оціночної діяльності, ґрунтуються на захисті інтересів держави та спрямовані на повернення кредитних коштів, оскільки надані кредити для підтримки ліквідності банків України є емісійними коштами, а несвоєчасне їх повернення може спровокувати посилення інфляційних ризиків в країні та загострення кризових явищ.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про Національний банк України" від 20 травня 1999 року №679-XIV (у редакції, що діяла станом на момент прийняття оскаржуваного нормативно-правового акту) Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку.

За змістом статті 15 Закону України "Про Національний банк України" Правління Національного банку видає нормативно-правові акти Національного банку (пункт 7).

Згідно з пунктом 14 Регламенту Правління Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.2015 №680 "Про затвердження Регламенту Правління Національного банку України", проект постанови, рішення Правління перед поданням на розгляд Правління має обговорюватися на засіданні відповідного комітету.

Таким комітетом є Кредитний комітет Національного банку України, що діє відповідно до Положення про Кредитний комітет Національного банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.06.2015 №382.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Кредитного комітету Національного банку України від 09.10.2015 №15-04, Кредитним комітетом Національного банку України вирішено погодити, зокрема, зміни до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 13.07.2010 №327 у частині критеріїв відповідності суб`єкта оціночної діяльності для оцінки майна/майнових прав, що пропонуються банком в забезпечення виконання зобов`язань за стабілізаційними кредитами Національного банку України.

Законом України "Про Національний банк України" визначено: Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та/або фінансової системи країни, має право визначати тимчасові особливості регулювання та нагляду за банками або іншими особами, які можуть бути об`єктом перевірки Національного банку України, у тому числі особливості підтримання ліквідності банків, застосування економічних нормативів, формування та використання резервів для відшкодування можливих втрат за активними операціями банків, запроваджувати обмеження на їх діяльність, у тому числі обмежувати або забороняти видачу коштів з поточних та вкладних (депозитних) рахунків фізичних та юридичних осіб, а також обмежувати або тимчасово забороняти проведення валютних операцій на території України, зокрема операцій з вивезення, переказування і пересилання за межі України валютних цінностей (частина перша статті 7-1); головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів (частина перша статті 55).

Судом зазначалось, що метою прийняття Правлінням Національного банку України постанови від 13.07.2010 №327, якою затверджено "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України" було врегулювання питання укладення з банками кредитних договорів задля підтримки ліквідності банків та з метою фінансового оздоровлення банків.

З огляду на наведене правове регулювання, суд доходить висновку про наявність повноважень в Національного банку України приймати оскаржувані положення постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" від 11.09.2003 №1160-IV під регуляторним нормативно-правовим актом розуміється прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" дія цього Закону не поширюється на здійснення регуляторної діяльності, пов`язаної з прийняттям, зокрема, актів Національного банку України, за винятком нормативно-правових актів Національного банку України, які спрямовані на виконання ним функцій, визначених пунктами 4, 6, 7, 9, 11 та 17 статті 7 Закону України "Про Національний банк України", і мають ознаки регуляторного акта.

Як зазначено в пояснювальній записці до проекту постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" проект постанови не є регуляторним актом.

У даному випадку суд погоджується з доводами представника Національного банку України, що встановлення оскаржуваними положеннями постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794 певних критеріїв для суб`єктів оціночної діяльності, відповідність яким дозволяє таким суб`єктам здійснювати оцінку майна банку, який має намір звернутись до Національного банку України для отримання стабілізаційного кредиту, не регулює господарську діяльність суб`єктів оціночної діяльності. При цьому суд ураховує, що Національний банк України не є органом, який здійснює контроль за діяльністю суб`єктів оціночної діяльності, оскаржуваним нормативно-правовим актом не впроваджуються нові вимоги до суб`єктів оціночної діяльності, а лише застосовуються критерії, які набуті такими суб`єктами під час здійснення відповідної господарської діяльності, а не у зв`язку з відносинами з Національним банком України.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії дискримінації з метою забезпечення рівних можливостей щодо реалізації прав і свобод людини та громадянина визначені в Законі України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 №5207-VI.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме: спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту; здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними; надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом; встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян; особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Як зазначено в пояснювальній записці до проекту постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" у проекті постанови відсутні положення, які містять ознаки дискримінації. Також, у висновку Юридичного департаменту про проведення антидискримінаційної експертизи проекту постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" зазначено, що у проекті постанови Правління Національного банку України "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" відсутні положення, які містять ознаки дискримінації.

На думку суду, запровадження постановою Правління Національного банку України від 18.11.2015 №794, як регулятором банківської діяльності, критеріїв для суб`єктів оціночної діяльності не свідчить про дискримінаційність таких норм. Як убачається зі змісту критеріїв, передбачених підпунктом 6 пункту 2.4 "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України" такі критерії покликані не допустити до участі в оцінці майна банків, які мають намір отримати стабілізаційний кредит, суб`єктів оціночної діяльності, щодо яких існує негативна інформаційна стосовно здійснення ними господарської діяльності у відповідній сфері, яка отримується з офіційних джерел. Отже, такі правила запровадженні Національним банком України для усіх суб`єктів оціночної діяльності, водночас застосування критеріїв не надає необґрунтованих переваг суб`єктам оціночної діяльності, які не мають негативної інформації щодо своєї господарської діяльності. Такий висновок ґрунтується, зокрема, на виключній ролі Національного банку України щодо забезпечення стабільності банківської системи, тому намагання регулятором залучити до оцінки майна банків суб`єктів оціночної діяльності, щодо яких відсутня негативна інформація є виправданим, відноситься до дискреції Національного банку України, тому не може свідчити про дисркимінацію позивача.

Отже, доводи позивача щодо дискримінаційності оскаржуваних положень постанови Правління Національного банку України від 18.11.2015 № 794 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" є помилковими.

Статтею 8 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 №2658-III визначено обмеження щодо проведення оцінки майна. Проте, як уже вказувалось судом, оскаржувані положення постанови від 18.11.2015 № 794 не встановлюють обмеження щодо здійснення господарської діяльності, а визначає критерії відповідності суб`єкта оціночної діяльності. При цьому, вказані критерії не суперечать нормам викладеним в Законі України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". Вказані критерії стосуються суб`єктів оціночної діяльності які залучаються для оцінки майна/майнових прав, що пропонуються банком в забезпечення виконання зобов`язань за стабілізаційними кредитами Національного банку України.

Суд погоджується з доводами представника Національного банку України про необґрунтованість доводів позивача, що встановлення критеріїв є додатковою відповідальністю суб`єкта оціночної діяльності за вчинене правопорушення. Зміст оскаржуваних положень дає підстави дійти висновку про відсутність в цих положеннях норм, які б встановлювали відповідальність суб`єкта оціночної діяльності. Те, що суб`єкт оціночної діяльності не зможе прийняти участь в оцінці мана банку в разі відповідності відповідним критеріям не є свідченням застосування до такого суб`єкта додаткової чи подвійної відповідальності.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" від 26.11.1993 №3659-XII саме до повноважень комітету належить контроль за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

Реалізацією владних управлінських рішень Антимонопольного комітету України став його лист від 31.07.2015 №129-29/01-8080 "Про надання пропозицій", адресований Національному банку України, в якому Антимонопольний комітет України просив привести, зокрема, положення постанови Правління Національного банку України від 13.07.2010 №327 "Про затвердження Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України" у відповідність до вимог законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, шляхом перегляду критеріїв, встановлених до суб`єктів оціночної діяльності, та визначення їх на недискримінаційних умовах, які (вимоги) в подальшому і були реалізовані Національним банком України в оскаржуваній постанові. За твердженнями представника Антимонопольного комітету України, внесені зміни до "Положення про надання Національним банком України стабілізаційних кредитів банкам України" здійснені Національним банком України, в тому числі, на вимогу Антимонопольного комітету. відповідними змінами встановлено чіткі критерії участі суб`єктів оціночної діяльності в оцінці майна банків.

Щодо непроведення відповідачем експертизи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 №1700-VII, за якою законопроекти та проекти інших нормативно-правових актів, що передбачають надання пільг, переваг окремим суб`єктам господарювання, а також делегування повноважень державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування, з метою їх громадського обговорення розміщуються на офіційних веб-сайтах відповідних органів невідкладно, але не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня їх розгляду з метою прийняття.

Судом зроблено висновок, що оскаржуваними положеннями переваги не надаються. Крім того, як убачається з доповідної записки до проекту постанови, проект не містить правил і процедур, які можуть містити ризики вчинення корупційних правопорушень, громадська антикорупційна експертиза не проводилась. Відтак проект постанови не потребував проведення такої екпертизи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, то в його задоволенні необхідно відмовити.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (платіжне доручення від 11.03.2016 №1071). Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтею 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитне брокерське агентство" (ідентифікаційний код 35332162, місце знаходження: 04050, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнка, будинок 12).

Відповідач - Національний банк України (ідентифікаційний код 00032106, місце знаходження: 01601, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9).

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2019 року.

Головуючий суддя В.А. Донець

Судді Д.А. Костенко

Ю.Т. Шрамко