Справа № 440/4067/19
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2020-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2020 року м. ПолтаваСправа № 440/4067/19
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Міністерства юстиції України про визнання дій Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області протиправними та зобов`язання вилучити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис з реєстраційним номером обтяження 1815945, зареєстрований Кобеляцькою державною нотаріальною конторою 29.03.2015 року, а також запис з реєстраційним номером обтяження 1815958, зареєстрований Кобеляцькою державною нотаріальною конторою 29.03.2005.

На обґрунтування вимог позивач зазначив, що станом на дату накладення арешту та реєстрації обтяжень він не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому не міг бути учасником цивільних відносин. Також, наголосив на тому, що не має права власності на нерухоме майно щодо якого у Державному реєстрі прав міститься інформація про обтяження. Разом з тим, на думку позивача, постанова про накладення арешту не має жодних ідентифікуючих відомостей про боржника, а тому це призвело необґрунтованих перешкод у реалізації права власності на майно.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2019 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.ст.160, 161 КАС України /а.с.26-28/.

Ухвалою суду від 18.11.2019 продовжено строк для усунення недоліків, визначених ухвалою від 29.10.2019 /а.с.37/.

26.11.2019 позивач усунув недоліки, визначені ухвалою суду /а.с.39/.

Ухвалою суду від 02.12.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано докази від відповідача /а.с.2-5/.

19.12.2019 до суду надійшов відзив на позов від відповідача, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що виконавче провадження, у межах якого накладено арешт, завершено та знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, а тому неможливо встановити на підставі якої норми Закону України «Про виконавче провадження». Отже, існує ймовірність того, що виконавче провадження завершено з підстав, що виключають зняття арешту з майна /а.с.69-71/.

Через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі /а.с.76/.

Через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника /а.с.68/.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглянути справу у порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Постановою державного виконавця серія АА №810097 від 30.07.2002, під час виконання наказу №4/521, що виданий 04.10.2001 Полтавським ГС, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 /а.с.58/.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна /а.с.14-15/ щодо ОСОБА_1 містяться відомості про обтяження, а саме:

1) реєстраційний номер обтяження 1815945 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою згідно з постановою Кобеляцького відділу ДВС №810097 від 30.07.2002 (об`єкт обтяження: невизначене майно, жил.буд. з госп . спорудами , Полтавська область, Кобеляцький район, с.Бутенки ) .

2) реєстраційний номер обтяження 1815958 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою згідно з постановою Кобеляцького відділу ДВС №810097 від 30.07.2002 (об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно).

Листом №6417 від 10.06.2019 /а.с.17/ Кобеляцький ВДВС повідомив позивача про те, що згідно пошуку даних у АСВП, станом на день надання відповіді у Кобеляцькому РВДВС ГТУЮ у Полтавській області у відношенні гр. ОСОБА_1 виконавчі документи відсутні, та боржником за даними АСВП вказаний громадянин-не значиться. Згідно даних АСВП на виконанні перебували виконавчі документи у відношенні ОСОБА_1 , мешканця с. Бутенки, Кобеляцького району, Полтавської області (інші дані відсутні).

Щодо арешту за №1815958, зареєстрованим 29.03.2005 на все нерухоме майно Кобеляцькою державною нотаріальною конторою (постанова, 810097 від 30.07.2002, видана Кобеляцьким відділом ДВС), внести будь-які дані про боржника до реєстру можливості немає, оскільки згідно Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки.

Позивач, вважаючи такі дії неправомірними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 41 Конституції України передбачає непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканності самого майна власника. Всі особи мають утримуватись від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент накладення арешту) заходом примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент накладення арешту) передбачено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадженняя»№606-XIV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент накладення арешту) передбачено, що державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia) щодо застосування принципу «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності належного правового регулювання покладаються саме на Державу.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця серія АА №810097 від 30.07.2002, під час виконання наказу №4/521, що виданий 04.10.2001 року Полтавським ГС, накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 /а.с.58/.

Вищенаведена постанова не містить будь-яких відомостей, які б могли ідентифікувати боржника як учасника цивільних відносин.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна /а.с.14-15/ суд вбачає, що стосовно ОСОБА_1 містяться відомості про обтяження, а саме:

- реєстраційний номер обтяження 1815945 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою згідно з постановою Кобеляцького відділу ДВС №810097 від 30.07.2002 (об`єкт обтяження: невизначене майно, жил.буд. з госп. спорудами, Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки).

- реєстраційний номер обтяження 1815958 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою згідно з постановою Кобеляцького відділу ДВС №810097 від 30.07.2002 (об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно).

У відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у графі власник зазначено: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис.

Крім цього матеріалами справи встановлено, що листом №6417 від 10.06.2019 /а.с.17/ Кобеляцький ВДВС повідомив позивача про те, що згідно пошуку даних у АСВП, станом на день надання відповіді у Кобеляцькому РВДВС ГТУЮ у Полтавській області у відношенні гр. ОСОБА_1 виконавчі документи відсутні, та боржником за даними АСВП вказаний громадянин-не значиться.

Отже, відповідач не заперечує, що відкритих виконавчих проваджень щодо позивача не має.

З досліджених судом доказів неможливо встановити особу боржника, оскільки постанова про накладення арешту та оголошення заборони на його відчуження, а також відомості про обтяження не містять такої інформації.

Відсутність конкретизованих відомостей щодо боржника створює перешкоди для позивача у реалізації права власності на своє майно.

Відповідач не надав обґрунтованих пояснень та належних і допустимих доказів на підтвердження того, що боржником є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а не будь-яка інша особа.

Враховуючи те, що у відділі ДВС відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , а також те, що оскаржувана постанова не містить ідентифікуючих відомостей щодо боржника та створює позивачу перешкоди у реалізації права власності на його майно, а тому суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки будь-які підстави для арешту належного позивачеві майна відсутні.

Оскільки, вимоги про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про обтяження та заборони їх відчуження на вимогах чинного законодавства не ґрунтуються, а тому належним способом захисту порушеного права суд вважає саме зняття арешту, накладеного постановою Кобеляцького районного відділу ДВС №810097 від 30.07.2002:

- реєстраційний номер обтяження 1815945 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою (об`єкт обтяження: невизначене майно, жил.буд. з госп. спорудами, Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки);

- реєстраційний номер обтяження 1815958 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою (об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно).

Разом з тим у частині позовних вимог про визнання протиправними дій Кобеляцького РВДВС належить відмовити з огляду на їх необґрунтованість.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, сума судових витрат зі сплати судового збору, яка підлягає присудженню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, складає 768 грн 40 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 122, 132, 139, 205, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (вул. Батиря,6, м. Кобеляки, Полтавська область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою державного виконавця Кобеляцького районного відділу ДВС №810097 від 30.07.2002 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 1815945 від 29.03.2005 зареєстрований Кобеляцькою державною нотаріальної конторою (об`єкт обтяження: невизначене майно, жил.буд. з госп. спорудами, Полтавська область, Кобеляцький район, с. Бутенки , власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис)).

Зняти арешт з майна ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладений постановою державного виконавця Кобеляцького районного відділу ДВС №810097 від 30.07.2002 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (реєстраційний номер обтяження 1815958 від 29.03.2005 зареєстровано Кобеляцькою державною нотаріальної конторою (об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, власник: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис)).

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції (вул. Батиря,6, м. Кобеляки, Полтавська область, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня о складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко