Справа № 359/7368/19
Суддя: Журавський В. В.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/22/2020
Справа №359/7368/19
РІШЕННЯ

Іменем України

09 січня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора відділу безпеки дорожнього руху батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта Дикуши Владислава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, який обґрунтовує тим, що працює на посаді начальника АЗС «Авангард» за адресою: Київська область, Бориспільський район, Сеньківська сільська рада, Північно-східний обхід м. Київ, 11 км + 200 метрів. На даній АЗС є в наявності всі технічні засоби регулювання дорожнього руху. 31 липня 2019 року на АЗС «Авангард» прибув екіпаж патрульної поліції ВБДР БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області та старшим лейтенантом Дикуша В.В. позивачу була вручена вимога №44 від 31 липня 2019 року. Згідно якої було вказано на необхідність вжиття заходів щодо заміни технічних засобів регулювання дорожнього руху та привести у відповідність до ДСТУ 4100-2014 року. Водночас, інший член екіпажу капітан поліції Пилипенко В.С. склав протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ №202494 від 31 липня 2019 року, яким зазначено про порушення позивачем вимог п.1.5 ПДР України, яке полягає у невиконанні вимог №28 від 26 червня 2019 року щодо усунення причин, норм та стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху. Крім цього, в цей же день старшим інспектором Дикуша В.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії НК №285074 від 31 липня 2019 року, якою позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень. Вказані дії поліцейського Дикуши В.В. позивач вважає неправомірними, а постанову такою, що підлягає скасуванню. Оскільки, під час винесення оскаржуваної постанови позивач пояснив працівникам патрульної служби, що займає посаду начальника АЗС, не являється директором ТОВ «Вест Петрол Маркет». У зв`язку з цим, до його посадових обов`язків не входить укладення договорів на придбання, виготовлення чи заміну дорожніх знаків. Отримані вимоги від працівників патрульної служби про заміну технічних засобів регулювання дорожнього руху позивач передав безпосередньо директору ТОВ «Вест Петрол Маркет». Станом на час складання оскаржуваної постанови дорожні знаки на АЗС «Авангард» були частково замінені та встановлені. Позивач вказав, що він не є суб`єктом відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП. Тому ОСОБА_1 просив визнати неправомірною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №285074 від 31 липня 2019 року, а також закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, якою підтримав адміністративний позов та наполягав на його задоволенні. Розгляд адміністративної справи просив здійснити за його відсутності.

Старший інспектор ВБДР БПП в м. Бориспіль старший лейтенант Дикуша В.В. у судове засідання не з`явився. Натомість представник відповідача Батечко Р.С. надала відзив на позовну заяву, за змістом якого вказала, що твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно своїх посадових обов`язків начальника АЗС, ОСОБА_1 . зобов`язаний: виконувати приписи контролюючих органів та організовувати оперативні заходи з метою ліквідації виявлених порушень. В той час як згідно відеозапису з нагрудної камери інспектора зафіксовано, що позивачем не були вжиті заходи по встановленню наступних дорожніх знаків: 2.1. «Дати дорогу», 3.21. «В`їзд заборонено», 4.9 «Об`їзд перешкоди з правого або лівого боку», 5.35.1 «Пішохідний перехід» знак встановлюється праворуч від дороги на ближній мережі переходу, 5.35.2 «Пішохідний перехід» ліворуч від дороги на дальній мережі переходу , 6.7.1. «Автозаправна станція», 5.38 «Місце для стоянки», а також дорожньої розмітки 1.25, що дублює зображення знака «Пішохідний перехід». Крім цього, позивач визнав ту обставину, що дійсно дорожні знаки не були встановлені як цього вимагає ДСТУ. У зв`язку з цим, представник відповідача просила відмовити у задоволенні пред`явленого позову.

Дослідивши письмові та електронні докази, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2019 року старший інспектор ВБДР БПП в м. Бориспіль Дикуша В.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №285074, якою наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 31 липня 2019 року о 14 годині 58 хвилин на автодорозі Р-03 Північно-східний об`їзд м. Київ, 11 км + 200 м, ОСОБА_1 , будучи директором АЗС ТОВ «Вест Петрол Маркет WOG» не вжив своєчасно заходи по встановленню дорожніх знаків 2.1., 3.21., 4.9., 5.35.1., 5.35.2., 6.11., 6.7.1., 5.38 та нанесення відповідної дорожньої розмітки, чим порушив правила, норми та стандарти утримання п.10.4.2 ДСТУ 4100:2014, ДСТУ 2587:2010 та п.1.5 ПДР України (а.с.19).

У відповідності до положення ч.1 ст.140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху у вигляді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами п.1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

У відповідності до ч.1 ст.8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положенням п.8 ч.1 ст.23 цього Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

На підставі ч.1 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.140 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з положенням ст.14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Відповідно до змісту ст.24 Закону «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Згідно з п.4 та п.11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30 березня 1994 року, користувачами дорожніх об`єктів є учасники дорожнього руху, власники та користувачі земельних ділянок, які знаходяться в межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг бо червоних ліній міських вулиць і доріг, а також власники (користувачі) малих архітектурних форм для провадження підприємницької діяльності, рекламних засобів та інженерних комунікацій і споруд, розташованих у зазначених межах. Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані, зокрема: постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Визначаючи належність позивача до суб`єкта правопорушення, передбаченого даною ч.1 ст.140 КУпАП, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Встановлено, що з 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду начальника станції АЗС в структурний підрозділ «Автозаправна станція №09-23 «Авангард» ТОВ «Вест Петрол Маркет»(а.с.12).

Згідно посадової інструкції начальника АЗС ТОВ «Вест Петрол Маркет» дійсно ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати приписи контролюючих органів, а також організовувати оперативні заходи з метою ліквідації виявлених порушень.

Проте, суд у повній мірі погоджується з доводами позивача з приводу того, що він як директор АЗС «Авангард» не є особою відповідальною за встановлення та заміну дорожніх знаків, зокрема не наділений правом розпоряджатися грошовими коштами підприємства, укладати договори з метою придбання дорожніх знаків. Зміст посадових обов`язків та функцій позивача полягає виключно у здійсненні контролю за внутрішньою діяльністю АЗС.

Зокрема, згідно п.6.1.2 посадової інструкції начальник АЗС взаємодіє з начальником відділу технічної експлуатації АЗС та інженером відділу технічної експлуатації АЗС з питань щодо надання заявок про забезпечення АЗС обладнанням, майном, розхідними матеріалами.

На виконання своїх посадових обов`язків позивач склав службову записку на ім`я директора ТОВ «Вест Петрол Маркет» (а.с.14), якою просив вжити заходи щодо придбання та заміни дорожніх знаків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не може бути суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП, оскільки за змістом посадової інструкції начальника АЗС на нього не покладено функції із забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, інших дорожніх споруд.

Твердження представника відповідача стосовно того, що на відеозаписі з нагрудної камери інспектора поліції зафіксовано, що позивач визнає ту обставину, що дійсно дорожні знаки не були встановлені як цього вимагає ДСТУ, суд оцінює критично.

Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року (справа №537/2088/17, провадження №К/9901/29523/18) сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх аспектах.

За правилами ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог та доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП України.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тому, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 31 липня 2019 року відносно ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.35 Закону України «Про дорожній рух», ч.1 ст.8, п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію», ч.1 ст.140, ч.1 ст.222, ст.251, ст.252, ст.280 КУпАП, ч.1 та ч.2 ст.77, п.2 ч.1 ст.241, ч.1-ч.2 ст.243, ст.244-246, п.3 ч.3 ст.286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову серії НК №285074 від 31 липня 2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.140 КУпАП, закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський