Справа № 640/19955/19
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Київ № 640/19955/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ»
доГоловного управління ДПС у Чернівецькій області
провизнання протиправним та скасування розпорядження, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати розпорядження від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензії»; зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що за результатами розгляду відповідачем заяв для отримання ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним для КАЗС, розташованих за адресами: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В, разом з доданими до них матеріалами, Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено протиправне розпорядження, яким відмовлено у видачі запитуваних ліцензій, з огляду на відсутність ряду документів, які, за твердженням представника позивача, були подані разом з даними заявами у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив та заперечення.

У своєму відзиві представник відповідача заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, вказавши про те, що до поданих ТОВ «Торговий дім «СКФ» заяв не було додано документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку стосовно заявника - ТОВ «Торговий дім «СКФ», - а також не надано акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального. Натомість, надані позивачем договори оренди, укладені з третіми особами - ТОВ «Вест Буковина» та МПП «Кордо», - засвідчують факт передачі позивачу у користування бетонних майданчиків, проте, останні не містять положень щодо передачі у користування відповідної земельної ділянки. Крім того, у відзиві наголошено на тому, що у порушення вимог п. 7.4.11 договору оренди землі від 10.07.2014 №9022, укладеного між Чернівецькою міською радою та ТОВ «Вест Буковина», не надано письмової згоди орендодавця стосовно передачі у користування земельної ділянки ТОВ «Торговий дім «СКФ». У той же час, надані позивачем акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів не є аналогічними або взаємозамінними документами поряд із тими, що визначено абз. 2 ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У відповіді на відзив представником позивача зазначено, що договори оренди, додані останнім до заяв, цілком підтверджують наявне у ТОВ «Торговий дім «СКФ» право користування відповідними земельними ділянками, оскільки, у силу ч. 1 ст. 796 Цивільного кодексу України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. При цьому, окремих договорів оренди відповідних земельних ділянок, які б повинні були погоджуватись з власником останніх, у межах спірних правовідносин укладено не було. Також, у відповіді на відзив зазначено, що у висновку експерта від 06.09.2019 вказано про те, що встановлені автозаправні станції контейнерного типу є пересувним виробом заводського виготовлення, що встановлюється без фундаменту, отже, не є об`єктом нерухомості, оскільки нерухомим майном (нерухомістю) є земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна. КАЗС є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди. Щодо експлуатації КАЗС експертом у висновку зазначено, що вказівки щодо умов проведення монтаж та експлуатації контейнерної автозаправної станції, викладені у розділі 6 ТУ У 45.6-3:2010. Паспорт контейнерної автозаправної станції КАЗС 2-10/10-2 є документом, який дозволяє експлуатувати КАЗС, але не є вичерпним серед переліку документів, що дозволяють використовувати їх у комерційних цілях. На підставі викладеного, представником позивача зроблено висновок про те, що надані акти приймання-передачі основних засобів за формою №ОЗ-1 та Паспорти на контейнері автозаправні станції: КАЗС2-10/10-2 заводський №0057/15 ТУ У 45.6-3:2010, розташовану за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та КАЗС2-10/10-2 заводський №0056/15 ТУ У 45.6-3:2010, розташовану за адресою: м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В, є іншими документами, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

У запереченнях представником відповідача додатково наголошено на правомірності оскаржуваного розпорядження та, відповідно, відмови у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним за вказаними адресами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, ТОВ «Торговий дім «СКФ» подано до Головного управління ДПС у Чернівецькій області заяви щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.

Згідно з п. 13 вказаних заяв, до останніх додано наступний пакет документів: (1) щодо здійснення роздрібної торгівлі за адресою м. Чернівці, вул. Руська, 248-М: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №24518897 від 21.07.2014 на 2 арк.; витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 01.03.2017 на 6 арк.; договір оренди землі №9022 від 10.07.2014 на 10 арк.; договір оренди №ТДСКФ/7-2 від 11.11.2018 на 6 арк.; акт приймання-передачі основних засобів від 31.07.2016 на 2 арк.; паспорт КАЗС2-10/10-2 на 20 арк.; дозвіл №3029.19.32 від 23.07.2019 на 1 арк.; дозвіл №605.18.32 від 12.03.2018 на 1 арк.; платіжне доручення №8263 від 31.07.2019 на 1 арк.; (2) щодо здійснення роздрібної торгівлі за адресою м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В: витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83887284 від 30.03.2017 на 1 арк.; договір оренди №ТДСКФ/6-2 від 04.11.2018 на 6 арк.; акт приймання-передачі основних засобів від 01.03.2016 на 2 арк.; паспорт КАЗС2-10/10-2 на 20 арк.; дозвіл №3029.19.32 від 23.07.2019 на 1 арк.; дозвіл №605.18.32 від 12.03.2018 на 1 арк.; платіжне доручення №8264 від 31.07.2019 на 1 арк.

За результатами розгляду вказаних заяв та доданих до них матеріалів Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено розпорядження від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензій», яким Управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів зобов`язано забезпечити у порядку, передбаченому чинним законодавством, виконання процедури відмови у видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Торговий дім «СКФ» адреси місць торгівлі пальним: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В, у зв`язку з порушенням наступних вимог:

- ч. 40 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (не надано документи, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно заявника ТОВ «Торговий дім «СКФ»);

- абз. 3 ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (не надано акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним (з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Вважаючи вказане розпорядження протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

У силу ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на п`ять років (ч. 29 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Приписами ч.ч. 31-33 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» визначено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання, до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У силу ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на початок виконання робіт підвищеної небезпеки та початок експлуатації (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник (ч. 39 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта (ч. 40 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа, або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла (ч. 43 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства (ч. 44 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

Зі змісту оскаржуваного розпорядження вбачається, що підставою для відмови у видачі запитуваних ліцензій слугували висновки відповідача щодо не надання позивачем ряду документів, а саме:

документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно заявника ТОВ «Торговий дім «СКФ»;

актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним (з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»).

У той же час, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що із заявами щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресами: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В ТОВ «Торговий дім «СКФ» надано копії наступних договорів:

від 11.11.2018 №ТДСКФ/7-2, укладеного між ТОВ «Вест Буковина» (орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «СКФ» (орендар), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає за двостороннім актом у строкове платне користування бетонований майданчик загальною площею 240 м.кв на стоянці автотранспорту, який знаходиться у власності орендодавця та розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М, для самостійного використання, відповідно до мети, зазначеній у п. 2 цього договору (розміщення та експлуатація контейнерної автозаправної станції (КАЗС), та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі;

від 04.11.2018 № ТДСКФ/6-2, укладеного між МПП «Кордо» (орендодавець) та ТОВ «Торговий дім «СКФ» (орендар), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає за двостороннім актом у строкове платне користування бетонований майданчик загальною площею 240 м.кв на стоянці автотранспорту, який знаходиться у власності орендодавця та розташований за адресою: м. Чернівці, вул. вул. Калинівська, 13-В, для самостійного використання, відповідно до мети, зазначеній у п. 2 цього договору (розміщення та експлуатація контейнерної автозаправної станції (КАЗС), та зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату у порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

На підтвердження реалізації вказаних договорів у матеріалах справи містяться копії актів прийому-передачі бетонованих майданчиків від 11.11.2018 та від 04.11.2018 відповідно.

Також, на підтвердження прав орендодавців - ТОВ «Вест Буковина» та МПП «Кордо» - на вказані земельній ділянки, позивачем до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним додано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №24518897 від 21.07.2014, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-017 від 01.03.2017, договір оренди землі №9022 від 10.07.2014, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №83887284 від 30.03.2017.

З огляду на викладене, слід зазначити, що у силу ч.ч. 1 та 2 ст. 796 Цивільного кодексу України, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Таким чином, виходячи з викладених законодавчих положень, у результаті отримання права найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. При цьому, окремо укладати договір оренди земельної ділянки у такому разі потреба відсутня.

Відтак, у межах спірних правовідносин ТОВ «Торговий дім «СКФ» набуло право користування земельними ділянками, розміщеними під об`єктами оренди, визначені умовами договорів від 11.11.2018 №ТДСКФ/7-2 та від 04.11.2018 № ТДСКФ/6-2, у силу положень силу ч.ч. 1 та 2 ст. 796 Цивільного кодексу України, незважаючи на відсутність окремо укладених договорів оренди відповідних земельних ділянок. Протилежного суду під час розгляду справи належними та допустимими доказами не доведено.

Як наслідок, твердження відповідача про не надання позивачем документів, що підтверджують право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт роздрібної торгівлі пальним, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення, стосовно заявника ТОВ «Торговий дім «СКФ», спростовано наявними у матеріалах справи доказами, з урахуванням фактичних обставин даної справи.

Суд також звертає увагу, що відсутність письмової згоди орендодавця (Чернівецької міської ради) стосовно передачі ТОВ «Вест Буковина» у користування ТОВ «Торговий дім «СКФ» земельної ділянки не свідчить про фактичне не передання позивачу вказаної земельної ділянки у користування. Крім того, доказів того, що вказаний договір від 11.11.2018 №ТДСКФ/7-2, укладений між ТОВ «Вест Буковина» та ТОВ «Торговий дім «СКФ», визнано недійсним у встановленому порядку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано, а з матеріалів справи не вбачається.

Щодо висновків відповідача про не надання позивачем актів вводу в експлуатацію об`єкта або актів готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для роздрібної торгівлі пальним (з урахуванням вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»), суд зазначає про наступне.

За твердженням представника позивача, а також з доданих до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним матеріалів вбачається, що роздрібний продаж пального за вказаними адресами відбуватиметься за допомогою контейнерної автозаправної станції (КАЗС).

Так, у наданому представником позивача висновку експертного дослідження від 06.09.2019 вказано про те, що встановлені автозаправні станції контейнерного типу є пересувним виробом заводського виготовлення, що встановлюється без фундаменту, отже, не є об`єктом нерухомості, оскільки нерухомим майном (нерухомістю) є земельна ділянка без поліпшень або земельна ділянка з поліпшеннями, які з нею нерозривно пов`язані, будівлі, споруди, їх частини, а також інше майно, що згідно із законодавством належить до нерухомого майна. КАЗС є рухомим майном, тобто матеріальним об`єктом, який може бути переміщеним без заподіяння йому шкоди. Щодо експлуатації КАЗС експертом у висновку зазначено, що вказівки щодо умов проведення монтаж та експлуатації контейнерної автозаправної станції, викладені у розділі 6 ТУ У 45.6-3:2010. Паспорт контейнерної автозаправної станції КАЗС 2-10/10-2 є документом, який дозволяє експлуатувати КАЗС, але не є вичерпним серед переліку документів, що дозволяють використовувати їх у комерційних цілях.

В якості спростування висновків відповідача щодо не надання вказаних вище документів, представником позивача наголошено, що до заяв щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТОВ «Торговий дім «СКФ» надано ряд документів, а саме: акт приймання-передачі основних засобів від 31.07.2016, акт приймання-передачі основних засобів від 01.03.2016, паспорт КАЗС2-10/10-2, дозвіл №3029.19.32 від 23.07.2019, дозвіл №605.18.32 від 12.03.2018, копії яких наявні у матеріалах справи.

Водночас, в обґрунтування правомірності власної правової позиції представником відповідача вказано, що надані ТОВ «Торговий дім «СКФ» акти приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів не є аналогічними або взаємозамінними документами поряд із тими, що визначено абз. 2 ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Натомість, суд звертає увагу, що приписи наведеного абзацу ч. 37 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» не містять виключного переліку документів, необхідних для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Разом з тим, відповідач, у межах спірних правовідносин, обмежився лише запереченням щодо можливого застосування актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів, як належних документів, без врахування інших наданих ТОВ «Торговий дім «СКФ» документів (паспорту КАЗС2-10/10-2, дозволу №3029.19.32 від 23.07.2019 та дозволу №605.18.32 від 12.03.2018), а також не вказавши який саме документ підлягає поданню, з урахуванням особливостей спірних правовідносин.

Надаючи оцінку оскаржуваному розпорядженню, суд звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини щодо відповідальності держави щодо виконання власних повноважень.

Зокрема, у п.п. 70, 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE (Рисовський проти України) заява №29979/04 проаналізовано поняття «належне урядування».

Аналізуючи відповідність цього мотивування Конвенції, Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з викладеного, а також встановлених обставин даної справи, суд дійшов до висновку про те, що оскаржуване розпорядження винесено відповідачем необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також без дотримання принципу «належного урядування».

Як наслідок, оскаржуване розпорядження від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензії» є протиправним та підлягає скасуванню, а Головне управління ДПС у Чернівецькій області, з урахуванням встановлених судом обставин справи та вищенаведених висновків суду, слід зобов`язати видати ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи платіжного доручення від 11.10.2019 №11339, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 007,00 грн. Водночас, виходячи із характеру заявлених позовних вимог та положень Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діяла станом на момент звернення до суду), розмір судового збору, який підлягав сплаті, становив 1 921,00 грн., розмір якого і підлягає присудженню на користь позивача. Решта суми, сплаченого судового збору (86,00 грн.) підлягає поверненню в іншому порядку за окремою заявою позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 24.09.2019 №85-р «Про відмову у видачі ліцензії»

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області видати ліцензії Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресами місць торгівлі: м. Чернівці, вул. Руська, 248-М та м. Чернівці, вул. Калинівська, 13-В.

Присудити здійснені Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Козацька, 120/4) документально підтверджені судові витрати у 1 921,00 грн. (однієї тисячі двадцяти однієї грн. 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області (, адреса: 58013, м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 200-А).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок