Справа № 804/3477/18
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2019-12-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 грудня 2019 року м. Дніпросправа № 804/3477/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Комар Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 р. (суддя Кучма К.С.) по справі за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанов і припису

в с т а н о в и В:

14.05.2018 р. ФОП ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування постанов і припису, де, посилаючись на те, що в період з 16.03.2018 р. по 19.03.2018 р. посадовою особою відповідача проведено інспекційне відвідування позивача за місцем провадження підприємницької діяльності, за результатами чого складено акт № 15/4.3-4 від 19.03.2018 р., де зафіксовано порушення законодавства про працю та винесено припис № 15/4.3-4-7 від 23.03.2018 р. про усунення виявлених порушень, після чого винесено постанови № 15/4.3-4/168 від 11.04.2018 р. про накладення штрафу за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору та № 15/4.3-4/169 від 11.04.2018 р. про накладення штрафу за порушення вимог трудового законодавства. Оскільки не погодилася з прийнятими рішеннями, просила суд визнати протиправними та скасувати припис № 15/4.3-4-7 від 23.03.2018 р. про усунення виявлених порушень, та постанови про накладення штрафу від 11.04.2018 р. № 15/4.3-4/168 та № 15/4.3-4/169.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 р. адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано припис № 15/4.3-4-7 від 23.03.2018 р. про усунення виявлених порушень та постанову про накладення штрафу від 11.04.2018 р. № 15/4.3-4/169, а в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що постанова про накладення штрафу в розмірі 223 380 грн є правомірною та не підлягає скасуванню.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, де просила скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та прийняти нову постанову в цій частині про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано висновки Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 182/2295/18, що є підставою для скасування рішення суду.

На апеляційну скаргу відповідачем подано відзив, де зазначили, що матеріалами справи підтверджено, що позивач допустила до роботи двох найманих працівників без укладання трудового договору та повідомлення ДФС про їх прийняття на роботу.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 16.03.2018 року по 19.03.2018 року посадовою особою Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем провадження підприємницької діяльності: магазин продукти «Мельниця», м АДРЕСА_1 , за результатами чого складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № 15/4.3-4 від 19.03.2018 року, де зафіксовано порушення законодавства про працю.

Судом встановлено, що 23.03.2018 р. відповідачем винесено припис про усунення виявлених порушень № 15/4.3-4-7 від 23.03.2018 р, на який позивачем подано заперечення.

Крім того, встановлено, що посадовою особою відповідача 11.04.2018 р. винесено постанови про накладення штрафу № 15/4.3-4/168, згідно чого на позивача накладено штраф у розмірі 223 380 грн на підставі абз.2 ч.2 ст. 265 КЗпП України за допущення двох працівників до роботи без укладення трудових договорів та повідомлення ДФС про прийняття їх на роботу, та № 15/4.3-4/169 про накладення штрафу на позивача в розмірі 3 723 грн за порушення інших норм законодавства про працю.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, що «Посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки виявлено та зафіксовано в акті інспекційного відвідування порушення вимог законодавства про працю, а саме, в порушення п.6 ч.1ст.24КЗпПУкраїни, позивач трудові договори з двома найманими працівниками у письмовій формі не укладала, але станом на 13:00 год. 16.03.2018 р. у приміщенні торгового залу магазину продукти «Мельниця» за прилавками магазину здійснювали торгівлю продовольчими товарами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в своїх поясненнях підтвердили, що допущені до проходження стажування, санітарних книжок не мають та заяви про прийом на роботу не писали.

Також встановлено, що на письмовий запит щодо надання документів, 16.03.2018 р. позивач надала запитувані документи, у тому числі: заяву ОСОБА_2 про прийняття на стажування від 14.03.2018 р., та 19.03.2018 р. надала наказ від 13.03.2018 р. №13/03 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_2 продавцем продовольчих товарів з 14.03.2018 року, повідомлення про прийняття працівника на роботу ОСОБА_2 від 16.03.2018 року, з відміткою штампу про отримання Нікопольською ОДПІ 16.03.2018 року №, та особисту медичну книжку на ім`я ОСОБА_2 від 12.02.2018 р., а також наказ від 15.03.2018 року №16/03-к «Про прийняття на роботу ОСОБА_3 » з 16.03.2018 р. заяву від 16.03.2018 року та повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_3 від 16.03.2018 року, з відміткою штампу про отримання Нікопольською ОДПІ 16.03.2018 року № та санітарну книжку ОСОБА_3 .

Отже, судом встановлено, що в порушення ч.3 ст.24 КЗпП України, два наймані працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без укладення трудових договорів, що підтверджено матеріалами справи в їх сукупності.

Крім того, суд відноситься критично до пояснень представника позивача щодо надання 19.03.2018 р. запитуваних документів, а саме, наказу від 13.03.2018 р. №13/03 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_2 , повідомлення про прийняття працівника на роботу від 16.03.2018 р., медичної книжки ОСОБА_2 , наказу від 15.03.2018 року №16/03-к «Про прийняття на роботу ОСОБА_3 », заяви від 16.03.2018 р., повідомлення про прийняття на роботу від 16.03.2018 р. та санітарної книжки ОСОБА_3 , оскільки дані документи надані не 16.03.2018 р., а 19.03.2018 р. і доказів складання даних документів саме, до інспекційного відвідування, а не після нього, позивачем суду не надано.

Також судом встановлено, що постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.05.2018 р. по справі № 182/2295/1 встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП, оскільки факт порушення нею вимог ч.3 ст. 24 КЗпПУ та Порядку повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу в суді не знайшов свого підтвердження, а виявлені станом на 19.03.2018 р. порушення вже були усунені, тому провадження по справі за ч.3 ст. 41 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП закрито в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 24 КЗпП України передбачено, що «Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Однак, судом встановлено, що позивач допустила двох осіб до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом та без повідомлення органів ДФС України.

Крім того, Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в постанові від 04.05.2018 р. по справі № 182/2295/1 підтвердив факт, що виявлені інспекційним відвідуванням порушення (а виявлені порушення - це порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України) станом на 19.03.2018 р. вже були усунені, і суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки, дійсно, порушення ч.3 ст. 24 КЗпП України були, але станом на 19.03.2018 р. усунені.

Статтею 78 КАС України передбачено, що «6. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою».

Так, висновки Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, викладені в постанові від 04.05.2018 р. по справі № 182/2295/1 дійсно є обов`язковими лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою і судом встановлено, що порушення були, але станом на 19.03.2018 р. - усунені.

Крім того, сам факт наявності постанови не дає підстави для автоматичного висновку про відсутність порушень в діях позивача, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного доказу по справі та здійснювати комплексне дослідження усіх складових, з врахуванням обставин, встановлених постановою суду, що набрала законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2019 р. - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова