Справа № 160/10125/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2020-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У жовтні 2019 року позивач звернувся до адміністративного суду з вищезазначеним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії посадових осіб відповідача у відмові йому, як учаснику бойових дій в першочерговому відведенні земельної ділянки площею 2,00 га зі зміною цільового призначення з категорії земель запасу в категорію земель сільськогосподарського призначення; зобов`язати відповідача змінити цільове призначення відповідної земельної ділянки та надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га.
Ухвалою суду від 22.10.2019 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
На виконання вимог ухвали суду 15.11.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель державної власності сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами с.Токареве Великоолександрівського району Херсонської області та зарезервована з метою забезпечення потреб військовослужбовців - учасників АТО та членів родин військовослужбовців, загиблих у ході її проведення, для ведення особистого селянського господарства. Крім того, Білоусівською сільською радою 10.09.2018 року було надано погодження гр. ОСОБА_2 , учаснику бойових дій (НОМЕР_2 від 27.10.2017 р.) та викопіювання (контур №21 ділянка НОМЕР_3 загальною площею 10,0744 га для ведення особистого селянського господарства), орієнтовною площею 2,00 га. Тобто, позивач у своїх поданих документах зазначив земельну ділянку, на яку вже сільська рада дана погодження ОСОБА_2 . За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
До суду 16.12.2019 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що порядок надання земельних ділянок державної власності здійснюється відповідно до статті 123 Земельного кодексу України. Також позивач у своїй заяві від 11.09.2019 року просив сільську раду надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, що не відповідає вимогам ст.12 Земельного кодексу України, а саме повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Таким чином, перелік підстав для задоволення позовних вимог заявлених позивачем по даній справі відсутні.
23.12.2019 року позивачем також був наданий до суду лист про надсилання на адресу відповідача відповіді на відзив на позовну заяву та оригінал поштового відправлення.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України громадяни зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Згідно з ст.20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.
Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:
щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;
щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.
Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.
Відмова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у зміні цільового призначення земельної ділянки або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Відповідно до листа Білоусівської сільської ради від 14.02.2017 року №44/02-28 та доданого до нього графічного плану видно, що спірна земельна ділянка відведена для забезпечення потреб земельними ділянками військовослужбовців - учасників АТО та членів родин військовослужбовців, загиблих у ході її проведення, для їх подальшого резервування.
Згідно з наказом ГУ Держгеокадастру у Херсонській області від 05.12.2018 року №4303-СГ надано гр. ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Крім того, в матеріалах справи наявне погодження Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області від 10.09.2018 року №281/02-28, відповідно до якого відповідач не заперечує проти надання земельної ділянки в приватну власність громадянину ОСОБА_2 (учаснику АТО), для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності орієнтовною площею 2,0000 га, яка знаходиться на території Білоусівської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області.
Таким чином, суд доходить до висновку, що позивач у поданих документах зазначив земельну ділянку, на яку вже відповідач надав погодження гр. ОСОБА_2 раніше.
Відповідно до ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад.
Згідно з п.4 статті 122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності. Порядок надання земельних ділянок державної власності здійснюється відповідно до статті 123 Земельного кодексу України.
Стосовно твердження позивача, що відповідач надав погодження (клопотання) гр. ОСОБА_2 суд зазначає таке, що відповідно до частини 6 статті 118 Земельного кодексу України, для отримання земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населеного пункту) необхідно звернутися з відповідним клопотанням та додати документи, перелік яких зазначений в цій статті, до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області - органу виконавчої влади, до повноважень якого відповідно до статті 122 Земельного кодексу України віднесено вирішення питань щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.
Таким чином, позивач у своїй заяві від 11.09.2019 року просив відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, що не відповідає вимогам ст.12 Земельного кодексу України, а саме повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Аналізуючи викладене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з викладених вище підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Судовий збір по даній справі не стягується.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма