Справа № 580/3324/19
Суддя: О.А. Рідзель
Дата ухвалення: 2019-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року справа № 580/3324/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рідзеля О.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Мельникової О.М.,

представника позивача в режимі відеоконференція Сухаревського В.М. - за ордером,

представника відповідача Каландирця А.В. - за довіреністю,

розглянувши по суті у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2019 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» (далі - позивач) із позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 01.10.2019 №, №.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено документальну планову виїзду перевірку щодо дотримання ним вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період із 01.04.2016 по 31.03.2019 за наслідками якої складено акт №283/23-00-14-0107/33757711 від 09.08.2019 на підставі якого складено податкові повідомлення-рішення, однак на думку позивача висновки відповідача не об`єктивні та не відповідають дійсним обставинам.

Позивач вказав на хибний висновок відповідача, щодо фіктивності господарських операцій по його взаємовідносинах із ТОВ «Атрей-Трей», ТОВ «Алікла, ТОВ «Вест сайд», ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «ХАСКЕЛЛ», ТОВ «МОНТАЖЕКСПРЕС», оскільки взаємовідносини з зазначеними контрагентами підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документи, які є підставою для нарахування податкового кредиту. Зазначені контрагенти на момент вчинення правочину зареєстровані у встановленому законом порядку як юридичні особи та платники податку на додану вартість.

Позивач зазначив, що відсутність у видаткових накладних розшифровки підпису особи, що підписала видаткову накладну не свідчить про відсутність здійснення господарської операції, оскільки у наданих для перевірки первинних документах міститься інформація щодо: їх дати складання; назви підприємства, від імені якого складено документ; змісту та обсягу господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис керівника контрагента.

Крім того позивач зазначив, що чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності основних фондів. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі.

У встановлений судом строк, відповідач подав відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, аргументуючи свою позицію тим, що відповідно до акту №283/23-00-14-0107/33757711 від 09.08.2019 не підтверджується реальність здійснення господарських операцій з зазначеними контрагентами позивача, а тому останній позбавлений права формування податкової вигоди.

В силу ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивач подав відповідь на відзив в якому не погодився із доводами відповідача зазначивши, що наявні в матеріалах справи документи свідчать, що господарські взаємовідносини позивача із зазначеними контрагентами є реальними та пов`язаними з рухом активів, зміною зобов`язань та власного капіталу, здійснювались виключно для досягнення ділової мети - здійснення господарської діяльності.

В судовому засіданні представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши учасників справи, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Судом встановлено, що товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво», має ідентифікаційний код 33757711, зареєстроване 17.10.2005, здійснює господарську діяльність за код КВЕД: 23.51; 23.61; 23.64; 23.99; 42.11;42.13; 42.91; 43.12; 43.29; 46.13; 46.90; 70.22; 71.12; 49.42; 52.10; 52.21; 52.24; 52.29; 77.12.

З 27.06.2019 по 08.08.2019 Головним управлінням ДФС у Черкаській області на підставі наказу останнього від 29.05.2019 №1097, проводилась документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2016 по 31.03.2019.

За результатами інспекційного відвідування товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» складено акт від 09.08.2019 №283/23-00-14-0107/33757711 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення:

- вимог п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п.п. 140.5.9 п. 140.5 ст.140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, п.5,п.7 Положенням (стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290, п. 8,9 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 року №246, п. 11,15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2265236 грн., в т.ч.: за 2016 рік на суму 5114 грн.; 2018 рік на суму 2260122 грн., з них за півріччя 2018 року на суму 353105 грн., 3 квартали 2018 року на суму 2014013 грн.;

- вимог пп. 14.1.257 п.14.1 ст. 14, п.188.1 ст.188, п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-Vl, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 5175574 грн., в т.ч. за жовтень 2016 року на суму 4025 грн., листопад 2016 року на суму 1567 грн., грудень 2016 року на суму 23571 грн., вересень 2017 року на суму 1134788 грн., березень 2018 року на суму 122107 грн., липень 2018 року на суму 1248981 грн., серпень 2018 року на суму 617120 грн., вересень 2018 року на суму 559222 грн., листопад 2018 року на суму 774613 грн., грудень 2018 року на суму 689580 грн.;

- вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні з податком на додану вартість в сумі 23695,35 грн.

- вимог п.242.1, ст.242, ст.243 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, в результаті чого занижено екологічний податок по м. Новодністровськ, Чернівецької обл. (КОАТУУ ) на загальну суму 27565,66 грн., в т.ч.: за 2 квартал 2018 року на суму 25277,42 грн., 3 квартал 2018 року на суму 233,02 грн., 4 квартал 2018 року на суму 124,66 грн., 1 квартал 2019 року на суму 1930,56 грн.;

- вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 250.9 ст. 250 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, в результаті чого не подано податкову декларацію екологічного податку по м. Новодністровськ, Чернівецької обл. (КОАТУУ ) за 2 квартал 2016 року, 3 квартал 2016 р., 4 квартал 2016 року, за 1 квартал 2017 року, 2 квартал 2017 року, 3 квартал 2017 року, 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року, 2 квартал 2018 року, 3 квартал 2018 року, 4 квартал 2018 року;

- вимог п.242.1, ст.242, ст.243 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI, результаті чого занижено екологічний податок по м. Калинівка, Вінницької області (КОАТУУ ) на загальну суму 147815,37грн., в т.ч. за 3 квартал 2016 року на суму 26851,49 грн., 4 квартал 2016 року на суму 6468,08 гри.; 1 квартал 2017 року на суму 7146,01 грн., 2 квартал 2017 року на суму 9019,01 гри., 3 квартал 2017 року на суму 22229,69 грн., 4 квартал 2017 року на суму 970,75 грн., 1 квартал 2018 року на суму 10808,46 грн., 2 квартал 2018 року на суму 58980,67 грн., 3 квартал 2018 року на суму 543,72 грн., 4 квартал 2018 року на суму 290,86 грн., 1 квартал 2019 року на суму 4506,63 грн.;

- вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 250.9 ст. 250 Податкового кодексу України від 12.12.10 №2755-VI, в результаті чого не подано податкову декларацію екологічного податку по м. Калинівка, Вінницької обл. (КОАТУУ ) за 2 квартал 2016 року, 3 квартал 2016 р., 4 квартал 2016 року, за 1 квартал 2017 року, 2 квартал 2017 року, 3 квартал 2017 року, 4 квартал 2017 року, 1 квартал 2018 року, 2 квартал 2018 року, 3 квартал 2018 року, 4 квартал 2018 року; 1 квартал 2019 року

- вимог п.51.1 ст.51 та п.176.2«б» ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого несвоєчасно подано та з недостовірними відомостями та помилками податковий розрахунок за формою 1-ДФ за II квартал 2018 року, І квартал 2019 року;

- вимог абз.2 п.57.1 ст.57, 164.2.11 п.164.5 ст.164, п.167.1, п.167.2 ст.167, пп.168.1.1, пп. 168.1.2 п.168.1 ст. 168, п. 176.2 «а» ст.176, пп. 170.9.1 п. 170.9 ст. 170, гі. 177.6 ст.177, п.173.1 га п. 173.3 ст.173 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 47560,80 грн., в т.ч. за жовтень 2017 рік на суму 15365,70 грн., травень 2018 року на суму 30000,00 грн., липень 2018 рік на суму 2195,10 грн.;

- вимог пп. 168.1.1, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст.168; п. 171.1 ст. 171 та п.176.2«а» ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого несвоєчасно сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб за березень - вересень, грудень 2016 року, жовтень 2017 року, січень, березень 2018 року, січень, лютий 2019 року;

- вимог пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4 та пп.1.6 п.16-1 підрозд.10 розд. XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого занижено військовий збір на загальну суму 10200 гри., в т.ч. за жовтень 2018 року на суму 1050 грн., за травень 2018 року на суму 9000 грн., липень 2018 року на суму 150 грн.;

- вимог пп. 168.1.1, пп. 168.1.5, п. 168.1 ст.168 та пп.1.4 п.161 підрозд.10 розд. XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI, в результаті чого несвоєчасно сплачено до бюджету військовий збір за березень - вересень, грудень 2016 року, жовтень 2017 року, січень, березень 2018 року, січень, лютий 2019 року;

- вимог п.п. 1.2, 2.11, 3.1, 7.41 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320, п. 19, п.23 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 року №148, в результаті чого проведено готівкові розрахунки на суму 80000,00 грн. без документального підтвердження їх виплати отримувачу.

- вимог п.1 ч.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого несвоєчасного нараховано єдиний внесок за січень 2018 року.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято: податкові повідомлення -рішення від 01.10.2019 №, №000881304, №, №, №001001401, №000098401, №, №000951401, №000871304, №000085134.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 01.10.2019 №000951401 та №000971401, позивач за захистом своїх прав звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає про таке.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 цієї статті передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податковим кодексом України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Абзацом першим пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пункт 201.8 вказаної статті передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до першого та другого абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІ (надалі - Закон України № 996-ХІ).

Зі змісту статті 1 Закону України №996-ХІ випливає, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Законодавством не визначений вичерпний перелік документів, які можуть вважатися первинними, відтак таким, що підтверджують проведення господарської операції і на підставі яких формується звітність. Відсутність деяких реквізитів в одному з первинних документів не робить автоматично господарську операцію такою, що не відбулася.

Частинами 1, 2 статті 9 Закону України №996-ХІ встановлені вимоги до первинного документу та визначена сфера застосування первинного документу.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію, отримані послуги та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Як свідчать матеріали справи, позивач у перевірочний період у взаємовідносинах із ТОВ «Антрей-Трейд» відобразив придбання порошку мінерального неактивованого на підставі договору поставки б/н від 13.04.2018.

Факт виконання договірних зобов`язань сторонами підтверджується зареєстрованими податковими накладними: №2 від 15.04.2018, №7 від 27.04.2018, №8 від 30.04.2018, №25 від 17.05.2018, №50 від 18.05.2018, №45 від 25.05.2018, №6 від 01.06.2018, №7 від 07.06.2018, №18 від 11.06.2018; видатковими накладними: №197 від 25.05.2017, № 189 від 21.05.2018, № 184 від 18.05.2018, №177 від 17.05.2018, №176 від 16.05.2018, №119 від 05.05.2018, №118 від 05.05.2018, №229 від 01.06.2018, №22 від 15.04.2018, №91 від 30.04.2018, №90 від 27.04.2018, №250 від 07.06.2018, №278 від 11.06.2018.

Розрахунки за отримані ТМЦ підтверджуються виписками банку №35 від 16.04.2018 на суму 61567, 85 грн., №207 від 05.05.2018 на суму 70687,82 грн., №256 від 22.05.2018 га суму 257614,09 грн., №201 від 22.06.2018 на суму 307544,98 грн.

Відтак, позивачем до перевірки надані всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання договірних зобов`язань з ТОВ «Антрей-Трейд» щодо відвантаження порошку мінерального неактивованого у квітні - червні 2018.

Товариство із обмеженою відповідальністю «Монтажекспрес» на підставі договору про надання послуг транспортними засобами №б/н від 10.03.2018 надавало позивачу послуги перевезення будівельних матеріалів для дорожнього будівництва.

Виконання договірних зобов`язань сторонами підтверджується: актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) № 52 від 30.06.2018, №53 від 02.07.2018, №56 від 02.07.2018, №59 від 16.07.2018, №60 від 23.07.2018, №65 від 30.07.2018, №66 від 31.07.2018, №67 від 06.08.2018, №69 від 13.08.2018, №72 від 20.08.2018, №75 від 27.08.2018, №78 від 31.08.2018, №79 від 03.09.2018, №80 від 10.09.2018, №82 від 17.09.2018, №83 від 24.09.2018, №86 від 01.10.2018, №87 від 30.09.2018, №98 від 31.10.2018, №94 від 22.10.2018, №91 від 16.10.2018, №89 від 07.10.2018, №97 від 29.10.2018, №107 від 26.11.2018, №111 від 03.12.2018, №112 від 17.12.2018; зареєстрованими податковими накладними №6 від 17.12.2018, №2 від 03.12.2018, №11 від 26.11.2018, №13 від 31.10.2018, №10 від 29.10.2018, №9 від 22.10.2018, №6 від 16.10.2018, №3 від 08.10.2018, №5 від 30.09.2018, №4 від 24.09.2018, №3 від 17.09.2018, №2 від 10.09.2018, №1 від 03.09.2018, №7 від 31.8.2018, №5 від 27.08.2018, №4 від 20.08.2018, №2 від 13.08.2018, №1 від 06.08.2018, №10 від 31.07.2018, №9 від 30.07.2018, №8 від 23.07.2018, №7 від 16.07.2018, №5 від 09.07.2018, №1 від 02.07.2018, №16 від 30.06.2018.

Отже позивачем до перевірки надані всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання договірних зобов`язань з ТОВ «Монтажекспрес».

Позивач у перевірочний період на підставі договору постави товару б/н від 14.06.2018 із ТОВ «Алікла» відобразив отримання порошку мінерального неактивованого.

На підтвердження факту виконання договірних зобов`язань позивач подав до контролюючого органу: видаткові накладні а.с. 77 -191 т.2; зареєстровані податкові накладні №9 від 17.10.2018, №1 від 02.10.2018, №17 від 22.09.2018, №15 від 20.09.2018, №13 від 19.09.2018, №14 від 19.09.2018, №9 від 18.09.2018, №10 від 18.09.2018, №11 від 18.09.2018, №38 від 28.08.2018, №35 від 28.08.2018, №36 від 28.08.2018, №37 від 28.08.2018, №34 від 28.08.2018, №31 від 27.08.2018, №32 від 27.08.2018, №30 від 25.08.2018, №28 від 24.08.2018, №29 від 24.08.2018, №27 від 22.08.2018, №26 від 18.08.2018, №22 від 16.08.2018, №1 від 01.08.2018, №19 від 30.07.2018, №20 від 30.07.2018, №17 від 29.07.2018, №15 від 29.07.2018, №18 від 29.07.2018, №16 від 29.07.2018, №12 від 27.07.2018, №11 від 16.07.2018, №10 від 13.07.2018, №9 від 07.07.2018, №2 від 23.06.2018, №1 від 15.06.2018.

Оплата за отримані ТМЦ підтверджується виписками банку №382 від 04.07.2018 на суму 300000 грн., №420 від 17.07.2018 на суму 587930,40 грн., №534 від 15.08.2018 на суму 1075455,84 грн., №594 від 12.09.2018 на суму 788002 грн., №637 від 28.09.2018 на суму 800000 грн., №462 від 28.12.2018 на суму 1000000 грн.

Отже, позивачем до перевірки подані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання договірних зобов`язань із ТОВ «Алікла» щодо відвантаження порошку мінерального неактивованого у червні - жовтні 2018.

Товариство із обмеженою відповідальністю «Вест сайд» на підставі договору підряду від 22.09.2017 №1/09 надавало позивачу послуги монтажу асфальтозмішувальної установки.

Факт виконання договірних зобов`язань сторонами підтверджується зареєстрованою податковими накладними № 2 від 15.12.2017, №14 від 18.10.2017, №7 від 22.09.2017, актом прийому - передачі б/н від 16.12.2017.

Позивач оплатив вартість послуги, що підтверджується виписками банку №701, від 22.09.2017 на суму 390000 грн., №605 від 18.10.2017 на суму 100000 грн., №719 від 15.12.2017 на суму 290000 грн.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що позивачем до перевірки надані всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання договірних зобов`язань з ТОВ «Вест сайд».

У перевірочний період позивач у взаємовідносинах із ТОВ «Анатек - Захід» відобразив придбання порошку мінерального неактивованого на підставі договору поставки б/н від 17.10.2017.

На підтвердження факту виконання договірних зобов`язань позивач надав контролюючому органу: видаткові накладні №1295 від 04.11.2017, №1294 від 03.11.2017, №1223 від 01.11.2017, №1220 від 30.10.2017, №1199 від 27.10.2017, №1198 від 25.10.2017, №1188 від 21.10.2017; податкові накладні №121 від 04.11.2017, №120 від 03.11.2017, №118 від 01.11.2017, №96 від 30.10.2017, №97 від 27.10.2017, №93 від 25.10.2017, №94 від 21.10.2017.

Оплата за отримані ТМЦ підтверджується платіжними дорученнями №749 від 23.10.2017 на суму 39000 грн., №618 від 19.10.2017 на суму 42700,14 грн., №643 від 30.10.2017 на суму 43724, 94 грн., №653 від 03.11.2017 на суму 42797,74 грн., №683 від 27.11.2017 на суму 65000 грн.

Наведені первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, вказують на виконання договірних зобов`язань із ТОВ «Анатек - Захід» щодо відвантаження порошку мінерального неактивованого у жовтні - листопаді 2017

Позивач у перевірочний період на підставі на підставі договору поставки нафтопродуктів №082101 від 21.08.20147 із ТОВ «ХАСКЕЛЛ» відобразив отримання нафтопродуктів.

На підтвердження факту виконання договірних зобов`язань позивач надав контролюючому органу: видаткові накладні №2 від 21.08.2017, №3 від 21.08.2017, №4 від 31.08.2017, №5 від 11.09.2017, №6 від 13.09.2017, №7 від 15.09.2017; податкові накладні №3 від 15.09.2017, №5 від 13.09.2017, №4 від 11.09.2017, №3 від 31.08.2017, №1 від 21.08.2017, №2 від 21.08.2017.

Позивач оплатив вартість товарів, що підтверджується платіжним дорученням №594 від 21.08.2017 на суму 768000 грн., №595 від 21.08.2017 на суму 416359, 82 грн., №732 від 06.10.2017 на суму 2088876,99 грн., №860 від 19.12.2017 на суму 807485,41 грн., №586 від 12.10.2017 на суму 2325000 грн.

Отже, позивачем до перевірки подані первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання договірних зобов`язань із ТОВ «ХАСКЕЛЛ» щодо отримання дизельного палива та бензину у серні 2017 року.

Вищевказані договори та первинні бухгалтерські документи складені в паперовій формі, містять особисті підписи керівників та печатки сторін таких правочинів, що дає можливість ідентифікувати осіб, які брали участь у здійсненні відповідних господарських операцій і правильність їх оформлення.

В свою чергу, з приводу відсутності підписів водіїв у товарно - транспортних накладних суд зазначає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є самостійною та достатньою підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, наявність певних недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних, не може свідчити про відсутність реальних господарських операцій, як наслідок, не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на формування податкових вигод.

Крім того, посилання відповідача на інформацію баз даних податкового органу та реєстраційні картки щодо контрагентів позивача судом відхиляються, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючий орган функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Вищезазначені висновки підтверджується також правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 року у справі №804/7470/16 від 07.03.2018 року у справі №820/7065/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що позивачем до перевірки надані всі первинні документи бухгалтерського та податкового обліку, які вказують на виконання договірних зобов`язань із ТОВ «Атрей-Трей», ТОВ «Алікла, ТОВ «Вест сайд», ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «ХАСКЕЛЛ», ТОВ «МОНТАЖЕКСПРЕС».

Крім того, під час розгляду справи суд встановив, що позивач здійснює господарську діяльність за код КВЕД 23.51; 23.61; 23.64; 23.99; 42.11;42.13; 42.91; 43.12; 43.29; 46.13; 46.90; 70.22; 71.12; 49.42; 52.10; 52.21; 52.24; 52.29; 77.12.

Тобто, укладені договори позивача із зазначеними вище контрагентами повністю узгоджуються, є логічними та відповідають тим видам діяльності, яким займається позивач.

Також, суд звертає увагу, що зазначені вище договори, що укладені між позивачем та вищевказаними контрагентами є чинними, ніким не скасовані, а їх виконання підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач не надав доказів скасування договорів укладених позивачем із вказаними контрагентами.

У свою чергу, на момент укладення договорів та проведення господарських операцій контрагенти позивача зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстровані платниками податків, банкрутами не визнавались.

Між тим, судом також встановлено, шо позивач і його контрагенти (на час господарських взаємовідносин) мали статуси платників ПДВ, вказана обставина також не оспорювалась відповідачем.

Отже, у позивача виникли господарські відносини із ТОВ «Атрей-Трей», ТОВ «Алікла, ТОВ «Вест сайд», ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «ХАСКЕЛЛ», ТОВ «МОНТАЖЕКСПРЕС», які мали реальну ділову мету, що полягала в забезпеченні діяльності позивача та досягнення його мети - отримання прибутку.

Послуги та товари від зазначених контрагентів мали реальний характер та були використані в межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях позивача. Зазначене підтверджується обставинами, викладеними вище і документами, які стали предметом перевірки.

Суд звертає увагу, що контролюючий орган ставить під сумнів реальність операцій із зазначеними контрагентами із підстав не підтвердження походження будівельних матеріалів, відсутності у контрагентів наявного трудового ресурсу, рухомого та не рухомого майна, однак податкове законодавство не ставить у залежність податковий стан певного платника податків - покупця від дотримання його контрагентами податкової дисципліни та правильності ведення ними податкового або бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб.

Суд зазначає, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на формування податкового кредиту не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Платника податку не може бути позбавлено права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, яка свідчить про незаконність такого формування, при цьому платник податку не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його контрагентами, якщо платник податку на додану вартість не знав про такі зловживання та не міг про них знати.

Суд в даному випадку враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 27.01.2016 року у справі №4842/11/2670, а саме: за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху грошових коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальника для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Зазначені відповідачем факти порушення кримінальних проваджень та отримання пояснень посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках кримінальних проваджень, не є беззаперечним доказом, що підтверджує відсутність реальних наслідків господарських операцій, проведених із позивачем із контрагентами, які зазначені вище.

Суд зазначає, що податковий орган не надав доказів на підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності та обережності і йому мало бути відомо про порушення, які допускали контрагенти, а також не зазначено інших доводів, які могли б свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за господарськими операціями з наведеними контрагентами.

Враховуючи зазначене, позивач правомірно сформував податковий кредит на підставі належно оформлених податкових накладних, виданих йому контрагентом у перевіряємому періоді.

Щодо коригування в сторону зменшення податкового кредиту по списаній кредиторській заборгованості, суд зазначає про таке.

За ст. 192 Податкового кодексу України якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних: постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації; отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Складені платником податку розрахунки коригування до податкових накладних, складених до 1 лютого 2015 року, розрахунки коригування до податкових накладних, які не підлягали наданню отримувачу (покупцю) - платнику податку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником (продавцем). Зазначене не поширюється на розрахунки коригування, що передбачають зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику (зменшення податкового зобов`язання постачальника та податкового кредиту отримувача), складені після 1 липня 2015 року до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року на отримувача (покупця) - платника податку, які підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем (покупцем) товарів/послуг.

Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то: а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок; б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідач вважає, що виявлену у позивача кредиторську заборгованість, яка обліковується на балансовому обліку понад три роки та яка списана останнім

Отже зазначена норма визначає вичерпний перелік підстав для коригування податкового кредиту. При цьому законодавець не визначив такої підстави для коригування податкового кредиту як списання безнадійної кредиторської заборгованості. Таким чином у разі визнання заборгованості безнадійною не відбувається зміна компенсації за товари та послуги, а продавця відсутній обов`язок виписати покупцю розрахунок коригування з наступним зменшенням у продавця податкових зобов`язань та зменшенням у покупця податкової вимоги.

Як висновок суд зазначає про відсутність підстав коригування податкового кредиту.

Щодо заниження позивачем податку на прибуток, суд зазначає таке.

Як вбачається з акту перевірки, податковий орган дійшов висновку, що позивачем за період із 01.04.2016 по 31.03.2019 занижено податок на прибуток на загальну суму 2265236 грн.

Дана позиція податкового органу зокрема ґрунтується на тих же фактах, що стали висновком про заниження податку на додану вартість, а саме безоплатне отримання товарів та послуг від ТОВ «Атрей-Трейд», ТОВ «Алікла, ТОВ «Вест сайд», ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «ХАСКЕЛЛ».

З такими висновками суд також не погоджується та зазначає.

За приписами статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином, фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Відповідно до п. 137.1 ст.137 Податкового кодексу України податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено наявними в справі матеріалами, господарські правовідносини між позивачем та ТОВ «Атрей-Трей», ТОВ «Алікла, ТОВ «Вест сайд», ТОВ «Анатек-Захід», ТОВ «ХАСКЕЛЛ», ТОВ у перевіряємому періоді мали реальний характер, позивачем по бухгалтерському та податковому обліку було відображено придбанні у вказаних контрагентів послуг, які використані позивачем у власній господарській діяльності.

Враховуючи викладене, суд вважає безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача щодо заниження позивачем податку на прибуток за 2016 - 2019 рік.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 19210 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 17.10.2019 року №526.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином судовий збір за подання даної позовної заяви слід стягнути із відповідача на користь позивача

Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ст.16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів та інших фахівців у галузі права, які беруть участь в адміністративному процесі і надають правову допомогу, визначаються положеннями КАС України та іншими законами.

Згідно із ч. 1-5 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того суд зазначає, що положеннями ч. 6 та ч. 7 КАС України, відповідно до яких, визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача під час судового розгляду справи такого клопотання заявлено не було.

З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 27.02.2019 №1906, додаткова угода №8 від 15.10.2019 до договору про надання правової допомоги від 27.02.2019 №1906, платіжне доручення №530 від 18.10.2019 на суму 61375 грн.

Відповідно до умов договору про надання правової допомоги та фактично з домовленістю сторін позивачем сплачено його представнику 61375 грн., що підтверджується платіжне доручення №530 від 18.10.2019.

Отже, розмір витрат, які позивач сплатив у зв`язку з розглядом справи, відповідно до наданих доказів складає 61375 грн.

При цьому суд зазначає, що за відсутності клопотання представника щодо зменшення судових витрат на професійну правову допомогу з огляду на принцип диспозитивності та змагальності, відсутні підстави для зменшення судових витрат на професійну правову допомогу з ініціативи суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №902/347/18.

З огляду на викладене, враховуючи положення КАС України та наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 61375 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області.

Керуючись ст. 14, 77, 90, 139, 205, 242-246, 255, 294, 370 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 01.10.2019 №, №.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-Дорожнє Будівництво» (19000, вул. Енергетиків, 65, м. Канів, Черкаська область, ) витрати зі сплати судового збору 19 210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн 00 коп. та витрати на професійну правову допомогу на суму 61 375 (шістдесят одна тисяча триста сімдесят п`ять) грн 00 коп.

4.Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08.01.2020

Суддя О.А. Рідзель