Справа № 280/3924/19
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 січня 2020 року м. Дніпросправа № 280/3924/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 р. (суддя Сацький Р.В.) в адміністративній справі №280/3924/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 15.03.2018; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з 15.03.2018.

В обгрунтування позову позивач зазначав, що йому в жовтні 1996 року була призначена пенсія за вислугу років згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». В червні 2011 року він перейшов на пенсію за віком. Після прийняття постанови Кабінету Міністрів України №103 позивач звернувся з відповідною заявою до відповідача про поновлення виплати пенсії згідно Закону №2262-ХІІ та перерахувати пенсію у відповідності до Постанови КМУ №103. Однак, відповідач не здійснив нарахування та доплату до пенсії не в повному розмірі, зменшивши її розмір 70% замість 77%.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати судове рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Скаржник вважає, що оскільки пенсію за вислугу років первісно було призначено йому у розмірі 77 %, в подальшому це відсоткове співвідношення не може бути зменшено за жодних умов у випадку отримання цього виду пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване, зазначаючи, що стаття 13 Закону України № 2262 в редакції станом на день призначення позивачу пенсії передбачала, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Зміна механізмунарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Аналогічна правова позиція щодо пенсійного забезпеченнявикладена у постановах Верховного суду від 20 лютого 2018 р. (справа № 640/900/16-а) та від 17 травня 2018 р. (справа № 569/7134/16-а).

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини:

З 30.10.1996 позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, що підтверджується листом відповідача від 05.06.2019 №45/01.1-14, у розмірі 77% грошового забезпечення. 07.06.2011 позивач звернувся із заявою про перехід на пенсію згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя, де і перебував на обліку до квітня 2018 року. Виплата пенсії за вислугу років відповідно до Закону поновлена згідной особистої заяви з 15.03.2018 у розмірі 70% грошового забезпечення, згідно Закону України №2262.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність дій відповідача.

Колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, було передбачено, що загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 % відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» внесені зміни, відповідно до яких максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VII від 27 березня 2014 року, який набрав чинності 1 квітня 2014 року, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Згідно частини 4 статті 63 Закону усі призначені за цим Законом пенсії піддягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірі, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Отже, з норми вбачаєтеся, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Закон не дозволяє під час перерахунку пенсії військовослужбовцям у зв`язку зі зміною грошового забезпечення військовослужбовців зменшувати відсоткове співвідношення пенсії до грошового забезпечення, яке встановлено на час звільнення, до тієї межі, щоб новий розмір пенсії (грошовий вираз) був більшим, ніж попередній.

Як свідчать наявні у справі письмові докази, позивачу призначено пенсію за вислугу років з 30.10.1996 у розмірі 77 % грошового забезпечення (а.с.11).

Оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами їх проведення, внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 89%, а потім 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, отже при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 8 липня 2015 року у справі №732/48/15 та Верховним Судом у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 523/4930/15-а та від 27 лютого 2018 року у справі №642/3284/17, від 19 червня 2018 року у справі №583/2264/17, від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17.

Доводи відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про неможливість застосування відсоткового розміру пенсії позивача у розмірі 77%, оскільки він з 2011 року до березня 2018 року отримував пенсію за віком, колегія суддів вважає непроможними, оскільки у березні 2018 року відбулось не призначення нового виду пенсії, а поновлення раніше призначеної пенсії за вислугу років, про що вказано у листі Головного упраівління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 45/01.1-14 від 05.06.2019 (а.с.11).

Відтак, поновлення пенсії має бути здійснено у розмірі, призначеному у 1996 році, і при подальшому на підставі постанови Каінету Міністрів України № 103 перерахунку це відсоткове значення зменшенню не підлягає.

Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції - 768,40 грн. ( а.с.4) та судового збору за подачу апеляційної скарги - 1152,60 грн. (а.с.10), всього на суму 1921 грн., які підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 р. в адміністративній справі №280/3924/19 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зменшення раніше призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії ОСОБА_1 з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 15.03.2018.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з 15.03.2018.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, місто Запоріжжя, 69057, проспект Соборний, будинок 158-б) судові витрати на суму 1921 (одна тисяча дев`ятьсот двадцять одна) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 11 січня 2020 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно пункту 3 частини 6 статті 12 та пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук