Справа № 440/3213/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Н.І. Слободянюк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2020 р. Справа № 440/3213/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 (головуючий суддя 1 інстанції Слободянюк Н.І., повний текст рішення складений 27.09.2019, вул. Пушкарівська 9/26, м. Полтава, 36039) по справі № 440/3213/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі -відповідач, ГУ ПФУ в Полтавській обл.), в якому просила суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Полтавській обл. щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії; зобов`язати здійснити розрахунок та нарахувати ОСОБА_1 компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, нарахованої на підставі постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 26 березня 2014 року у справі №554/2969/14-а за період з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії та виплатити нараховану компенсацію відповідно до статті 6 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 задоволено позовні вимоги.

Не погодившись з даним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" передбачено застосування у 2014 році законодавства про виплати дітям війни в розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2014 рік, які є обмеженими.

29 жовтня 2019 року ухвалою колегії суддів відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.10.2019 залишено без руху апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2019, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2019 закінчено підготовку до розгляду та призначено справу в порядку письмового провадження.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській обл. та отримує пенсію за віком.

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.03.2014 у справі №554/2969/14-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2014, позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі: визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з урахуванням частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві провести ОСОБА_1 починаючи з 01 січня 2014 року нарахування та виплату підвищення до пенсії, що передбачено статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законом про державний бюджет України на відповідний рік з урахуванням проведених виплат.

На виконання вказаного судового рішення ГУ ПФУ в Полтавській обл. 22.08.2014 здійснено відповідний перерахунок пенсії та 10.06.2019 проведено фактичну виплату такої пенсії у сумі 1534,37 грн, що не заперечується відповідачем та підтверджено довідкою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" №T83HS7F2BI8OUF5M від 19.07.2019.

18 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Полтавській обл. із заявою (вх.№2999/О-02 від 18 червня 2019 року), в якій просила провести розрахунок, нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії згідно з постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 26.03.2014 у справі №554/2969/14-а, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 09 липня 2014 року.

Листом ГУ ПФУ в Полтавській обл. №2999/О-02 від 01.07.2019 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 26.03.2014 у справі №554/2969/14-а їй проведено перерахунок надбавки як дитині війни та за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 нараховано загальну суму доплати пенсії 1534,37 грн. Зобов`язання щодо нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у зазначеному рішенні суду не встановлені, а тому підстави для нарахування компенсаційних виплат відсутні

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інсанії вихоив з обгрунованості позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції з даними висновками суду погоджується з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

При цьому, ст. 3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Статтею 4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З аналізу наведених правових норм слідує, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

Основною умовою для виплати особі передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 703/5652/15.

Зважаючи на те, що сума пенсії, нарахованої на виконання судового рішення, вчасно не виплачена, враховуючи дату фактичної виплати пенсії позивачу на виконання постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 26.03.2014 у справі №554/2969/14-а (10.06.2019), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивача права на одержання компенсації втрати частини доходів за період з 01.01.2014 по 10.06.2019, у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на обмеженість фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України колегія суддів вважає такими, що не спростовують наявність у позивача законодавчо встановленого права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням пенсійним органом встановлених термінів виплати пенсії.

Інші доводи і заперечення на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року по справі № 440/3213/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій