Справа № 502/2465/19
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/2465/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши справу

за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

інспектора 4-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Шаєр Ю.М.

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 4-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Шаєр Ю.М. про скасування постанови про адміністративне стягнення.

В позовній заяві позивач вказав, що він, приблизно о 10 годині 15 хвилин, рухався на автомобілі марки «Форд» д/н НОМЕР_1 , по вул. Миколаївська дорога перехрестя вул. Південна дорога у бік проспекту Добровольського, що у м. Одеса. Проїзд автотранспорту на даному перехресті вулиць регулюється світлофором, який на той час працював у штатному режимі, розташований вертикально та має додаткову стрілку для руху у правий бік. Відтак, наближаючись до вказаного перехрестя по вул. Миколаївська дорога, переїжджаючи вул. Південну та повертаючи ліворуч на проспект Добровольського (т- образне перехрестя) позивач чітко бачив миготливий зелений який переходив у жовтий сигнал світлофора, тобто у відповідності до п. 8.7.3. (в) Правил дорожнього руху України (надалі ПДР), він мав право рухатись, але був поінформований світлофором про те, що незабаром буде увімкнений червоний сигнал, який забороняє рух. Таким чином розуміючи вищезазначене, виїхавши на перехрестя вказаних вулиць у відповідності до п. 8.7.3 він не порушив вимог ПДР, а опинившись по факту на перехресті, керуючись вимогою п.16.8 ПДР (Водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, тощо), виконавши зазначений маневр ОСОБА_1 продовжив рух по проспекту Добровольського та десь за метрів 100-200 від вказаного перехрестя його позаду зупинили співробітники поліції на службовому авто за допомогою проблискових маячків та сирени. Виконавши вимогу поліції щодо зупинки, він був повідомлений про те, що нібито порушив вимоги п.8.7.3 (е) ПДР (червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух). Не ознайомлюючи на його прохання з доказами по пред`явленому йому адміністративному правопорушенню, співробітники поліції винесли оскаржувану ним постанову, відповідно до якої призначили сплату штрафу у сумі 425 грн. Таким чином інспектор поліції Шаєр нехтуючи вимогами КУпАП а саме ст. 268 - права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не надав позивачу можливість ознайомитись з доказами правопорушення, яке він інкримінував. Всі пояснення позивача, щодо відсутності в його діях складу правопорушення були ігноровані працівником поліції та в жодній мірі не прийняті до уваги, що підтверджує незаконність і необґрунтованість постанови. В зв`язку з вищевказаним просив суд скасувати постанову ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення у відношення нього, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення /події/.

02.01.2020 р. надійшов відзив на позов, за яким відповідач зазначив, що у провадженні Кілійського районного суду Одеської області знаходиться адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до інспектора роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старшого сержанта Шаєра Ю.М., про скасування постанови серії ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 року про накладення адміністративного стягнення. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. 21.11.2019 року в ході виконання службових обов`язків інспектор роти № 4 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший сержант Шаєр Ю.М., за адресою: м. Одеса, перехрестя вул. Миколаївська дорога - вул. Південна дорога виявив т/з «Форд Фокус» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, ОСОБА_2 , який здійснив проїзд перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3.е Правил дорожнього руху, якими визначено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух. Після зупинки т/з «Форд Фокус» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідач представився водію ОСОБА_2 та пояснив суть скоєного правопорушення, роз`яснив йому права передбачені ст. 268 КУпАП та пояснив, що відносно нього на місці зупинки автомобіля розглядатиметься справа про адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідачем було винесено постанову серії ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 року. Негайно, після закінчення розгляду справи відповідач, відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову, повідомив про строк оскарження постанови згідно ст. 289 КУпАП та надав її копію позивачу, про що свідчать відповідні підписи ОСОБА_1 на постанові. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5, ст. 278 КУпАП - не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 283 та п. 1 ч. 1 ст. 284 КУпАП відповідач виніс постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, постановою Верховного Суду від 14.03.18 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (у редакції до 15.12.17) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.17), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції). Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Разом з тим, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт проїзду перехрестя ним на червоний сигнал світлофора. Відповідач мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства. Тому відповідач просив вищезазначений позов ОСОБА_1 залишити без задоволення.

08.01.2020 р. надійшла відповідь на відзив, за якою позивач зазначив, що 04.01.2020 року, на його адресу реєстрації поштовим конвертом надійшов відзив на позов, від відповідача у судовій справі розпочатої Кілійським районним судом за № 502/2465/19 у відповідності до його позовної заяви, щодо скасування постанови ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 р. Ретельно вивчивши відзивну аргументацію події у власній інтерпретації Шаєра Ю. , позивач зазначив, що вона є необґрунтованою та вміщує в собі певні законодавчі норми які фактично ставлять самого відповідача у так званий «глухий кут» у юридичному сенсі, що прямо вказує на його не повну компетентність у галузях права. Переходячи до більш детального пояснення звертає увагу суду на саму квитанцію про сплату штрафу, саме у цій квитанції стоїть його підпис про отримання відповідної постанови, але виникає питання до відповідача - а, чи є у самій оскаржу вальній постанові підпис позивача про ознайомлення з правами та обов`язками його та інше про що, зазначає у своєму відзиві до позову відповідач? По-друге відповідач у своєму відзиві дуже багато копіює витягів із законів, які прямо не стосуються предмету даного судового спору. Саме предметом його позовної заяви є порушення його права на незаконне притягнення його до адміністративної відповідальності у частині інкримінованої йому відповідачем, а саме п.8.7.3 (е) ПДР (червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух), за відсутністю у відповідача доказів які відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення мають бути у справі «доказами в справі про адміністративне правопорушення, виступають будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган(посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху,. . .». По трете відповідач у своєму відзиві зазначає норми права передбачені ч. 5 ст. 242 КАС України - При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, як джерело права він наводить Постанову Верховного Суду України від 14.03.2018 року № 760/2846/17, та інше. Саме це є також незрозумілим для нього, яким чином орган виконавчої влади в особі відповідача причетний до судової гілки влади щоб використовувати ці нормативно правові аспекти у своїй діяльності діяльність? Він у відповідності до переліченого не є відповідним суб`єктом права, щоб покладати даний обов`язок доказування на нього. Саме у відповідності до ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. Доказів відповідач не пред`являв, до ознайомлення ні під час розгляду адміністративної справи 21.11.2019 року, ні під час направлення позивачу відзиву на його позов у відповідності до п.1,2, ч. 4 ст. 162 КАС України, тобто це, прямо вказує на відсутність у відповідача будь-яких фактичних об`єктивних даних які прямо би вказували на те, що він порушив ПДР у частині інкримінованого йому, ним порушення. Позивач погоджується з відповідачем у певній частині його відзиву з його тезисним умовиводом з посиланням на Основний Закон України а саме, на ст. 19, де чітко та прямо законодавцем зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В зв`язку з зазначеним, позивач просив відхилити відзивні вимоги відповідача, щодо залишення без задоволення його позову та скасувати постанову ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 р. по справі про адміністративне правопорушення у відношення нього, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення /події/.

Позивач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не надав.

Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, клопотань про перенесення розгляду справи не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання всі учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши надані докази по справі, проаналізувавши відповідні положення законодавства, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

З постанови в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 року, вбачається, що водій ОСОБА_1 21.11.2019 року о 10 год. 19 хв. керуючи транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Миколаївська дорога - Південна Дорога в м. Одеса, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е. ПДР - Порушення проїзду на заборонений червоний сигнал, або миготливий, або два червоних миготливих сигнали забор. рух., внаслідок чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Відповідно до пункту 8.7.3 «е» розділу 8 ПДР України «Регулювання дорожнього руху» - червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Частиною другою ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Таким чином, будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не надано та оскаржувана постанова не містить посилання на жоден доказ вчинення позивачем такого адміністративного правопорушення.

Враховуючи усе вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для висновку про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а відтак постанову про накладення адміністративного стягнення, яка винесена на підставі лише на підставі візуального спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівником органу Національної поліції необхідно скасувати та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись статтями 9, 72 -74, 77, 242, 244-246, 268, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 4-го батальйону 4-ї роти Управління патрульної поліції в Одеській області старшого сержанта поліції Шаєр Ю.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити.

Постанову серії ЕАК № 1773321 від 21.11.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников