Справа № 200/9129/19-а
Суддя: Арабей Тетяна Георгіївна
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року справа №200/9129/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Арабей Т.Г., Гайдара А.В., Гаврищук Т.Г., за участю секретаря судового засідання Тішевського В.В., представника відповідача Груєнка С.Л., діючого за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року (головуючий суддя І інстанції Мозговая Н.А.), складене в повному обсязі 13 вересня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області, у справі № 200/9129/19-а за позовом Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2019 року Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 25 квітня 2019 року про сплату штрафу в сумі 3 060,00 грн. (а.с. 4-10).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Донецькій області № від 25.04.2019р. про сплату штрафу в сумі 3060,00 грн. (а.с. 71-73).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС в Донецькій області звернулось до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, зазначивши, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та ґрунтуються на не правильному застосуванні норм матеріального права та порушенні норм процесуального права,

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що в результаті проведеної звірки фактичного обсягу використаної води встановлено, що позивачем протягом 2014 2018 років здійснювалось видобування підземної води про що свідчить інформація про використання води 2014-2018 роки. Разом з тим, Покровським РВУ КП «Компанія «Вода Донбасу» не подано податкові декларації по збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод за три квартали 2014 р. три квартали 2015 р. та податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за ІV квартал 2015 р. 4 квартал 2018 року, у зв`язку з чим, прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання з рентної плати за спеціальне використання води у сумі 3060 грн.

Зазначає, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято з додержанням норм матеріального права.

Вважає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги всі обставини по справі (а.с. 77-80).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2019 року замінено відповідача по справі Головне управління ДФС у Донецькій області на його правонаступника Головне управління ДПС у Донецькій області.

Представник відповідача в судовому засідання надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати, з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Комунальне підприємство Компанія Вода Донбасу пройшов передбачену законом процедуру державної реєстрації, є юридичною особою, яке зареєстровано та обліковується в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з кодом: 00191678, місцезнаходження юридичної особи: вулиця К.Лібкнехта, 177а, місто Маріуполь, Донецька область, 87547, про що свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відокремленим підрозділом позивача є Покровське регіональне виробниче управління комунального підприємства Вода Донбасу, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи: 35397811, місцезнаходження ВП: вулиця Захисників України, будинок 11, місто Покровськ, Донецької області. Перебуває на обліку в Покровській ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області (а.с. 29-30).

Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо неподання податкових декларацій збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод за три квартали 2014 р. три квартали 2015 р. та податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за ІV квартал 2015 р. 4 квартал 2018 року, за результатами якої складено акт №78/05-99-12-18/35397811 від 19.02.2019 року.

Вказаною перевіркою встановлено порушення вимог п.п.16.1.3 п.16.1 ст. 16, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 257.3 ст. 257 Податкового кодексу України за неподання податкових декларацій збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод за три квартали 2014 р., 2014 рік, 1 квартал 2015 р., 1 півріччя 2015 р., три квартали 2015 р. та податкових декларацій з рентної плати за спеціальне використання води за ІV квартал 2015 р. ІІІ квартал 2018 року (а.с. 58-61).

На підставі зазначеного акту винесено спірне податкове повідомлення-рішення № від 25.04.2019 року, яким зобов`язано сплатити штраф у розмірі 3060,00 грн. (а.с. 13, 54).

Правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення є спірним питанням даної справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне податкове-повідомлення рішення є протиправними, оскільки підприємство звільнено від відповідальності за порушення строків сплати грошових зобов`язань з рентної плат за спеціальне використання води з юридичних осіб у встановлені Податковим Кодексом строки, оскільки має сертифік4ати для продовження граничних строків подачі податкових декларацій.

Суд апеляційної інстанції частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В рамках даної справи не є спірним факт порушення строків подання податкової звітності, фактично спірним є питання звільнення позивача від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов`язань (подання податкової звітності) внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджується Сертифікатом (висновок) Торгово-промислової палати.

Відтак, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу з огляду на підтвердження позивачем настання обставин непереборної сили.

Статтею 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (в редакції від 02.09.2014) визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою статті 14 вказаного вище Закону визначено, що Торгово-промислова палата України здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, інших законів, нормативно-правових актів та свого Статуту.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) визначений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин ( обставин непереборної сили), що затверджений Рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44(5), який набрав чинності з 18.12.2014 та чинний на момент виникнення спірних правовідносин.

Статтею 6.1. вказаного Регламенту передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2.)

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Аналізуючи вищезазначені норми суд дійшов висновку, що:

- Порядком передбачено, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини ( обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно - правових актів проте таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, Заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Матеріалами справи підтверджується, що Торгово-промисловою палатою України розглянуто звернення позивача та виданий Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України № 4844 від 07 серпня 2015 року, яким засвідчено настання обставин непереборної сили для відокремленого підрозділу позивача Красноармійського (Покровського) регіонального виробничого управління комунального підприємства Вода Донбасу щодо подання податкової декларації зі збору за спеціальне використання поверхневих та підземних вод житлово-комунальними підприємствами до 10 травня 2015 року (а.с. 24).

Відтак, вищевказаний Сертифікат засвідчує обставини непереборної сили з до 10 травня 2015 року.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення - рішення від 25 квітня 2019 року № підлягає скасуванню в частині застосування штрафних санкцій до 10 травня 2019 року, а саме подання податкової декларації збору за спеціальне використання поверхневих вод за три квартали 2014 року (граничний строк подання 10.11.2014 року) штраф у розмірі 170, 00 грн. та податкової декларації збору за спеціальне використання поверхневих вод за 2014 рік (граничний строк подання 09.02.2015 року) штраф у розмірі 170, 00 грн., в загальній сумі 340,00 грн.

В іншій частині спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, оскільки відсутнє підтвердження обставин непереборної сили за період з 11 травня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в справі «Золотас проти Греції» стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, заява № 66610/09). Подібний висновок викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, заява № 49429/99).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції з частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду 09 вересня 2019 року по справі № 200/9129/19-а скасувати.

Позовні вимоги Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Донецькій області № від 25 квітня 2019 року в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 340,00 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 09 січня 2020 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 січня 2020 року.

Судді Т.Г.Арабей

А.В. Гайдар

Т.Г. Гаврищук