Справа № 160/1837/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/1837/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Харківській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року

у адміністративній справі № 160/1837/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року задоволено адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та визнано протиправною і скасовано постанову уповноваженої посадової особи Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК4023/297/2НД/АВ/П/ТД-ДФ від 07.02.2019 р., якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 500760,00 грн. за порушення вимог ч.1 та ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить його скасувати і прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заявлених у цій справі ФОП ОСОБА_1 адміністративного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, шо суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини спірних правовідносин у цій справі, разом з тим не надав належної оцінки виявленим під час інспекційного відвідування позивача 08.01.2019 року та зафіксованим у Акті інспекційного відвідування від 29.01.2019 № ХК4023/297/2НД/АВ фактам порушення позивачем вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, допущених внаслідок фактичного допущення працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування і реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, відповідач вказує на допущення до роботи: - ОСОБА_2 охоронцем на підставі цивільно-правового договору від 01.01.2019 про надання послуг з охорони приміщень ТРЦ «Караван» (льодовий каток) м.Харків, хоча відповідно до «Ліцензійних умов провадження охоронної діяльності», затверджених Постановою КМУ від 18,11.2015 року №960, охоронна діяльність провадиться лише персоналом, який відповідає вимогам, що встановлені пунктами 15 і 17 цих Ліцензійних умов. Так, сторожа, охоронники, охоронці повинні входити до штату суб`єкта охоронної діяльності та залежно від об`єкта, що охороняється, відповідати кваліфікаційним вимогам, визначеним наказом Мінпраці від 29 грудня 2004 р. N 336 "Про затвердження Випуску 1 "Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників", і рівень відповідності кваліфікаційним вимогам документально підтверджується згідно із законодавством. До того ж до інспекційного відвідування, позивачем було надано Трудовий договір № 2/0119 від 24.01.2019 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в той час, як не закінчився цивільно-правовий договір від 01.01.2019 р.; - ОСОБА_3 до виконання робіт з очистки льоду за адресою м . Харків, вул. Героїв Праці,7 ТРЦ «Караван» (льодовий каток), що підтверджується відеодоказом, на якому ОСОБА_3 керує машиною для заливання льоду на катку, тобто, виконує обов`язки в інтересах позивача, як роботодавця; - ОСОБА_4 за цивільно-правовим договором №2/0119 від 01.01.2019 на виконання робіт касира за адресою м. Харків , вул. Героїв Праці,7 ТРЦ «Караван» (льодовий каток), з визначення часу роботи та права Замовника контролювати виконання робіт(п.3.2.2 Договору); та ОСОБА_5 за цивільно-правовим договором №6/019 від 01.01.2019 на виконання робіт приймальниці інвентарю льодового катка за адресою м. Харків, вул. Героїв Праці,7 ТРЦ «Караван» та правом Замовника контролювати виконання роботи з видачі інвентарю на прокат (п.3.2.2 Договору). Аналізуючи вищезазначені договори цивільно-правового характеру, відповідач вказує на наявність в них загальних неконкретних відомостей про виконувану роботу та конкретно визначеного результату роботи, обсягу і вартості виконуваних робіт, які не є юридично самостійною працею, а здійснюються у межах діяльності суб`єкта господарювання з систематичним виконанням трудових функцій відповідно до визначеного виду виконуваної роботи і у встановлений строк, що у сукупності свідчить про наявність прихованих трудових відносин.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на правильне встановлення судом першої інстанції обставин виниклого у цій справі спору та про ухвалення рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача. Мотивуючи безпідставність доводів апелянта, позивач посилається на: - процедурні порушення під час проведення відповідачем інспекційного відвідування не у формі, визначеній законодавством України, зокрема, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V, яким саме і визначено правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю); - а також на безпідставність твердження відповідача про факт допущення до роботи фізичних осіб гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5 , без укладення з ними договорів.

При цьому, позивач акцентує увагу судової колегії на тому, що після укладення з ТОВ «Крона-Компані» 01.01.2019 р. договору оренди приміщення, ним було укладено з ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_5 цивільно-правові договори, які регулюються не законодавством про працю, а Цивільним кодексом України та іншими актами цивільного законодавства. Вказує, що органи Держпраці не уповноважені контролювати дотримання порядку оформлення та виконання цивільно-правових договорів у спірних правовідносинах, які не містять в собі ознаків трудових договорів, оскільки укладалися з фізичними особами 01.01.2019 року на нетривалий час, без подання цими особами заяв про прийняття на роботу та інших документів, передбачених ст.24 КЗпП України, а також без оформлення наказів про прийняття на роботу чи письмового оформлення трудових договорів і контрактів, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями цивільно-правових договорів, додаткової угоди, актів виконаних робіт, а також бухгалтерськими документами, що підтверджуєть сплату до державного бюджету потатків та зборів з винагороди працівникам за цивільно-правовими договорами за січень 2019р.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача і поданого позивачем відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин у справі та правильність їх юридичної кваліфікації, судова колегія дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача та для скасування рішення суду першої інстанцій, виходячи з наступного

Судом першої інстанції встановлено та сторонами по справі не спростовується, що оскаржувана у цій справі постанова № ХК4023/297/2НД/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу у розмірі 500760,00 грн. (т.1 а.с.94-100) була винесена 07.02.2019р. заступником начальника ГУ Держпраці в Харківській області Петренко О.М. на підставі Акту №ХК4023/297/2НД/АВ від 29.01.2019р., складеного уповноваженими особами ГУ Держпраці в Харківській області за результатами інспекційного відвідування (невиїзного інспектування), в якому зафіксовано порушення позивачем вимог ч.1 та ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України внаслідок фактичного допуску працівників до роботи без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (т.1 а.с.68-86).

Відповідно до матеріалів справи та підтверджених судом першої інстанції під час вирішення спору у цій справі обставин, ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку у Дніпровській ОДПІ ГУ ДФС з 05.11.2018 року і як платник єдиного податку 2 групи за своїм основним видом економічної діяльності займається організацією відпочинку та розваг згідно КВЕД-93.29 (т.1 а.с.12-14). З метою здійснення підприємницької діяльності задля отримання прибутку, ФОП ОСОБА_1 26.12.2018р. було укладено з ТОВ «КРОНА КОМПАНІ» Договір оренди приміщення №Е-1/Х-1 (т.1 а.с.15-51), за умовами якого орендодавець (ТОВ «КРОНА КОМПАНІ») зобов`язався передати орендарю (ФОП ОСОБА_1 ) в оренду приміщення - секція №Е-1, загальною площею 1682,8м2, яке знаходиться на першому поверсі будівлі ТРЦ «Караван» за адресою: АДРЕСА_2 (п.2 п.3 Договору), строком дії договору з 01.01.2019 року до 23.12.2021 року (п.8 Договору). Цим же договором було чітко обумовлено обов`язок орендаря (ФОП ОСОБА_1 ) тримати орендоване приміщення відкритим для відвідувачів і здійснювати в ньому продаж товарів і послуг щодня протягом робочого часу Торгового Центу (п.21.1-21.2 Договору), а орендодавець (ТОВ «КРОНА КОМПАНІ») брав на себе обов`язок забезпечити дотримання загального порядку і реагування служб охорони Торговельного Центру протягом робочого часу цього Торговельного Центу (п.25.1 Договору), орендар (ФОП ОСОБА_1 ) в свою чергу зобов`язувався тільки вжити усіх необхідних та розумних засобів для забезпечення безпеки орендованого Приміщення, осіб і майна, які в ньому знаходяться (п.25.4 Договору) .

Судом першої інстанції встановлено та апеляційною інстанцією підтверджено, що з метою здійснення підприємницької діяльності в орендованому приміщення, ФОП ОСОБА_1 було укладено цивільно-правові договори з фізичними особами: гр. ОСОБА_2 - цивільно-правовий договір №1/0119 від 01.01.2019 р. терміном дії з 01.01.2019р. по 24.01.2019р., за умовами якого, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги з охорони секція №КТ приміщення в ТРЦ «Караван» м. Харків, за надану послугу у період з 01.01.2019р. по 24.01.2019р. замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 3800,00 грн. (а.с.52 т.1); гр. ОСОБА_6 - цивільно-правовий договір №2/0119 від 01.01.2019р. терміном дії з 01.01.2019р. по 31.01.2019р., за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати послуги касира в ТРЦ «Караван» (каток) м. Харків за що замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 30,00 грн. за годину після підписання Акту прийому-передачі виконаних послуг (а.с.53-54 т.1); гр. ОСОБА_5 -цивільно-правовий договір №6/019 від 01.01.2019р. терміном дії з 01.01.2019р. по 31.01.2019р., за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати послуги з видачі інвентарю на прокат в ТРЦ «Караван» (каток) м. Харків, за що замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 30,00 грн. за годину після підписання Акту прийому-передачі виконаних послуг (а.с.55-56 т.1); гр. ОСОБА_7 - цивільно-правовий договір №9/0119 від 11.01.2019р. терміном дії з 01.01.2019р. по 31.01.2019р., за умовами якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати послуги з підготовки та обслуговування льодової ковзанки в ТРЦ «Караван» (каток) м. Харків, за що замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 3120,00 грн. (а.с.57 т.1).

Зі змісту вищезазначених договорів вбачається, що підтвердженням виконаних послуг та підставою їх оплати є підписані сторонами акти прийому наданих послуг, в яких зокрема, зазначено і суму винагороди з врахуванням сплачених податків, передбачених чинним законодавством (а.с.123-126 т.1).

Факт укладення ФОП ОСОБА_1 з вищеозначеними особами саме цивільно-трудових договорів підтверджується також долученими до матеріалів справи копіями бухгалтерської документації, а саме: виписками по рахункам, платіжними дорученнями, звітами про суми нарахування заробітної плати та іншими документами, що підтверджують сплату позивачем до державного бюджету податків та зборів з виплаченої за січень 2019р. винагороди працівникам за цивільно-правовими договорами (т.1 а.с.101-122).

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції за наведених вище обставин та спираючись на принцип свободи договору і детального аналізу положення ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України, ст.6, ст.626, ч.1 ст. 627, ст. 901, ст.902, ст.905 Цивільного кодексу України, п.«а» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в частині основних ознак, які відрізняють трудові відносини від цивільно-правових), дійшов обгрунтованого висновку про дотримання позивачем у своїй діяльності всіх законодавчо визначених критеріїв для укладання цивільно-правових договорів з громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і про відсутність законодавчо визначеної заборони позивачу на укладення вищезазначених договорів, що не спростувано відповідачем належними та допустимими доказами.

На підтвердження правильності своєї правової позиції, суд першої інстанції послався на викладену в постанові Верховного суду від 18 січня 2018 року у справі № 350/403/16-ц правову позицію, який відповідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України повинен враховуватися при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судова колегія в зазначеному сенсі вважає за необхідне продовжити перелік постанов Верховного суду, зміст яких свідчить про обґрунтованість юридичної оцінки судом першої інстанції спірних у цій справі правовідносин. Зокрема, такими постановами Верховного Суду є: від 02 квітня 2019 року у справі №808/434/16 (адміністративне провадження №К/9901/42184/18); від 19 вересня 2018 року у справі № 808/660/17 (провадження № К/9901/17545/18); від 28 лютого 2019 року у справі № 824/766/16-а (провадження №К/9901/21039/18); від 26.09.2018 у справі № 822/723/17; від 04 липня 2018 року у справі №820/1432/17 (провадження №К/9901/15518/18); від 18 січня 2018 року у справі № 235/2450/16-ц (провадження № 61-416св17); від 03 грудня 2018 року у справі № 200/9385/16 (провадження № 61-32679св18); від 07 лютого 2019 року у справі № 761/11609/16-ц (провадження № 61-31909св18), яким одночасно спростовується позиція відповідача у цій справі про порушення позивачем вимог частини 1 та 3 статті 24 КЗпП України внаслідок фактичного допущення до роботи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 без укладення трудових договорів, які б були оформлені наказами чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, і без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судова колегія не може взяти до уваги, як підставу для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача про те, що в укладених між позивачем та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 цивільно-правових договорах не визначається обсяг виконуваної роботи і не зазначається про конкретний результат роботи, який повинен передаватися виконавецями замовнику, а лише обумовлюються зобов`язання виконувати роботи (надавати послуги), що з урахуванням систематичного виконання вище згаданими фізичними особами трудових функцій у межах діяльності суб`єкта господарювання та відповідно до визначеного виду виконуваної роботи у встановлений строк, на думку апелянта свідчить про навмисне надання позивачем у спірному випадку трудовим договорам форми цивільно-правового договору, і тим самим створено перешкоди реалізації працівниками гарантованого статтею 2 КЗпП України права на працю, на соціальний захист у випадку безробіття і при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, а також права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, на здорові і безпечні умови праці, на об`єднання в професійні спілки.

У даному спірному випадку судом беззаперечно встановлено, що між позивачем та фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено цивільно-правові договори, під час підписання яких сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України, що відповідачем по справі не спростовано.

Під час інспекційного відвідування та при вирішенні судом виниклого у цій справі спору, також як і під час апеляційного перегляду оскаржуваного відповідачем рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду - не встановлено жодних відомостей стосовно непогодження вказаних вище фізосіб з укладенням ЦПД, не зафіксовано такої інформації ні Акті інспекційного відвідування (а.с.68-86 т.1), ні в протоколі засідання розгляду справи про накладення штрафу (а.с.92-93 т.1), ні в оскаржуваній постанові №ХК4023/297/2НД/АВ/П/ТД-ДФ від 07.02.2019 р. (а.с.94-101 т.1), що також підтверджує факт укладення ЦПД за вільним волевиявленням на розсуд сторін і погодження з ними.

Виходячи з того, що чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких - ЦПД на виконання певних робіт (надання послуг), судова колегія наголошує - сторони договору (роботодавець і фізична особа) вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на власний розсуд вправі визначати вид такого договору, що в свою чергу свідчить про безпідставність доводів апелянта про наявність законодавчої заборони вчиняти дії, спрямовані на приховування трудових відносин, що нібито мало місце у спірному випадку і за твердженням відповідача є підставою для притягнення ФОП до відповідальності за порушення законодавства про працю відповідно до вимог ст.265 КЗпП України з огляду на те, що посилання суб`єктів господарювання на укладення з працівниками цивільно-правових угод саме по собі не може звільняти від відповідальності за допущення до роботи працівників без оформлення трудових відносин.

Держпраці не має правових підстав зобов`язати підприємство і фізособу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, а переконання відповідача про спрямованість ФОП Костенко при укладенні цивільно-правових договорів на приховування фактично існуючих трудових відносин з фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - є помилковим та недоведеним відповідно до вимог ст.77 КАСУ належними і допустимими доказами.

Зокрема, твердження відповідача, що станом на 08.01.2019 року ОСОБА_3 працював у позивача за трудовим договором, спростовується датою і змістом укладеного цивільно-правового договору №9/0119 від 11.01.2019 р., а посилання Держпраці на пояснення ОСОБА_3 (в яких не заповнено: місце проживання, контактний номер телефону, документ, що посвідчує особу, та в яких міститься запис про те, що «надав усно свої персональні дані, від подальших пояснень та від підпису відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України») - є сумнівними і відповідно не можуть бути розцінені судом як належний доказ.

Аналогічно безпідставним є посилання відповідача на дату початку виконання обов`язків/виконання робіт ОСОБА_2 у листопаді 2018 року, оскільки початком роботи катка є з 01.01.2019 року, що підтверджено укладеним з ТОВ «Крона-Компані» договором оренди приміщення, і відповідно ОСОБА_2 не міг перебувати у будь-яких відносинах з ФОП Костенко до 31.12.2018 року (до дати укладення договору оренди). Пояснення ОСОБА_2 , які також не містять в собі зазначення про його місце проживання, контактний номер телефону, документ, що посвідчує особу, інформації про особу, яка отримала пояснення і т. д. - не є належним доказом та не спростовує факт укладення між ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_1 цивільно-правового договору № 1/0119 від 01.01.2019 року і додаткової угоди №2 від 22.01.2019 року, якою було змінено п. 6.1 договору в частині кінцевої дати цього договору, а саме: замість « 24.01.2019 року» сторони зазначили - « 23.01.2019 року». До того ж, на час складання відповідачем Акту перевірки від 29.01.2019 року вже існував укладений зі ОСОБА_2 24.01.2019 року (тобто після закінчення терміну дії ЦПД) трудовий договір, що спростовує доводи відповідача про виявлення під час інспекційного відвідування 29.01.2019 року факту допущення ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору.

За наведених вище обставин, судова колегія не визнає також належними доказами пояснення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а посилання відповідача на матеріали зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань (а.с.83 т.1), якими ніби підтверджується факт допуску до роботи фізичних осіб без укладення трудового договору - судова колегія вважає такими, що не мають жодного доказового значення, оскільки суд позбавлений можливості переконатися кем саме і в які точно дату та час здійснювалася відеозйомка чи фотофіксація, на якому саме пристрої здійснювався відео- фото- запис, і якою особою було здійснено перенесення інформації з записуючого пристрою на лазерний диск, а із зазанчених в Акті (а.с.83 т.1) загальних фраз взагалі не зрозуміло які саме події фіксувалися і що саме доводить факт перебування Бабченко 08.01.2018 р. (тобто, до укладення з ним ЦПД від 11.01.2018) в приміщенні катка.

Усі трактування відповідачем укладених ФОП Костенко з фізичними особами цивільно-правових договорів як фактичний допуск працівників до роботи без оформлення трудового договору - суперечить приписам п. 11 Порядку № 295, у якому визначено права інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, серед яких відсутні повноваження тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору, що у сукупності з вищевикладеними по тексту постанови апеляційного суду обставинами свідчить про перевищення відповідачем та його працівниками покладених на них повноважень при здійсненні державного нагляду і контролю за дотриманням законодавства про працю (ч. 1 ст. 259 КЗпП), оскільки органи Держпраці уповноважені державою слідкувати за дотриманням норм трудового законодавства, а дослідження порядку укладання ЦПД чи дотримання цивільного законодавства, не входить до кола повноважень Держпраці, викладених у Положенні про Державну службу України з питань праці, затвердженому постановою КМУ від 11.02.2015 р. № 96.

Тож за умови найму фізосіб для виконання робіт (надання послуг) на підставі ЦПД і підтвердження цього факту віповідними договорами, актами і т.д., Держпраці немає правових підстав без рішення суду визнавати спірні у цій справі правовідносини такими, що регулюються КЗпП. Визнавати цивільно-правові відносини трудовими можна лише в судовому порядку, оскільки спори щодо відмови в прийнятті на роботу від осіб, з якими роботодавець згідно із чинним законодавством зобов`язаний укласти трудовий договір, розглядаються безпосередньо в районних, районних у містах, міських або міськрайонних судах (п. 6 ч. 2 ст. 232 КЗпП), і ця норма чітко прописана з 01.01.2015 р.

Оскільки нагляд за застосуванням ЦПД до компетенції Держпраці не належить, а до компетенції відповідача не належить під час перевірок виявляти чи відповідають відносини між підприємством і фізособою ознакам трудових або аналізувати зміст ЦПД, а заразом і визнавати ЦПД фактично трудовими угодами, судова колегія визнає правильними висновки суду першої інстанції про безпідставність притягнення позивача у цій справі до відповідальності за порушення вимог ч.1 та ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України та про незаконність постанови уповноваженої посадової особи Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК4023/297/2НД/АВ/П/ТД-ДФ від 07.02.2019 р., якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 500760,00 грн.

Доводи апеляційної скарги Управління Держпраці про упереджене ставлення суду першої інстанції до дослідження доказів - не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду судового рішення. Разом з тим, судова колегія вважає також за необхідне акцентувати увагу на процедурних порушеннях під час проведення відповідачем інспекційного відвідування, що в свою чергу наддасть можливість Головному управлінню Держпраці у Харківській області в подальшому уникати від допущення подібних порушень.

Зокрема, судова колегія звертає увагу як на оформлення пояснень фізичних осіб та матеріалів відео- фото- фіксації, які не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази в силу їх неповноти, суперечності і неналежного фіксування інформація, яка б могла бути використана судом, так і на оформлення документів на підставі яких проводився державного захід контролю Держпраці і приймалося рішення про відповідальність ФОП ОСОБА_1 .

Так, згідно наказу № 01.01-07/25 від 08.01.2019 р. (а.с.210 т.1) інспекторам було доручено здійснити захід державного контролю у формі інспекційного відвідування…. з 08.01.2018 р та з дотриманням п.10 Порядку. А підставою для здійснення державного контролю зазначено звернення 08.01.2019 гр. ОСОБА_9 (а.с.210 т.1), але привід звернення вказаної особи відповідачем не роз`яснено навіть суду, і така таємність підстав здійснення державного контролю свідчить лише про каральне спрямування роботи Держпраці і про відсутність у відповідача проведення заходу контролю, оскільки відповідно до Порядку№ 823 підставою для інспекційного відвідування може слугувати: повідомлення посадових осіб органів держнагляду (контролю); правоохоронних органів, якщо вони виявили під час виконання своїх повноважень ознаки порушень законодавства про працю, але тільки у частині неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; ДПС та її територіальних органів про невідповідність кількості працівників обсягам виробництва (виконаним роботам, наданим послугам) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності або факти порушення законодавства про працю, виявлені під час виконання повноважень; від ПФУ та його територіальних органів про фізосіб, які виконують роботи (надають послуги) за ЦПД в одного роботодавця понад рік або роботодавців, у яких 30 і більше відсотків фізосіб працюють на умовах ЦПД.

Згідно направлення № 01.01-94/02.03/58 від 08.01.2019 р. (а.с.211 т.1) проведення заходу державного контролю також зазначено у формі інспекційного відвідування, але вже у графі направлення, де мав би бути зазначений період проведення заходу державного контролю - не вказано конкретні дати інспекційного відвідування, а зазначено лише «з---- по----». При цьому, направлення № 01.01-94/02.03/58 від 08.01.2019 р. було відправлено поштою також 08.01.2019 р. о 16 год.15 хв.(а.с.212 т.1), що вочевидь унеможливлювало його отримання ФОП Костенко до 15 год.05 хв. 08.01.2019 р., тобто до часу складення Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК4023/297/НД від 08.01.2019 року (а.с.58 т.1), і свідчить лише про підтасовку відповідачем фактичних обставин спірних правовідносин та про ігнорування його фахівців дійсного завдання Держпраці, направленого на роз`яснення та попередження порушень трудового законодавства і на захист трудових прав фізичних осіб.

З урахуванням вищенаведеного, судова колегія наголошує на тому, жодних раптових перевірок Закон № 877 для Держпраці не передбачає, а пп. 1 п. 11 Порядку № 823 (який надає право інспекторам праці під час проведення інспекційних відвідувань із питань виявлення неоформлених трудових відносин самостійно та в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, у яких використовують найману працю) у даному спірному випадку є недоречним, оскільки направлення № 01.01-94/02.03/58 від 08.01.2019 р. на проведення заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування було хоча і запізно але направлено позивачу поштою, що виключає «принцип раптовості».

Не може бути залишений без уваги той факт, що Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК4023/297/НД від 08.01.2019 року (а.с.58 т.1) було складено без залучення до участі позивача або будь-якого із працюючих у нього осіб, в тому числі і за ЦПД, його копія була вручена ФОП лише 25.02.2019 р. (а.с.61 т.1), що є порушенням п. 18 Порядку № 823, який також прописує підстави пред`явлення об`єкту відвідування письмової вимоги тільки у разі, якщо не надано документи, ведення яких передбачено законодавством про працю, що до даного спірного випадку не може бути віднесено, оскільки ФОП Костенко не був обізнаний про намір Держпраці здійснити державний захід контролю.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для складення зазначеного Акту слугувало ненадання інформації для проведення інспекційного відвідування та ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, які стосуються предмету інспекційного відвідування, що розцінене інспекторами як створення перешкод у діяльності інспектора праці, хоча у відповідних графах бланку Акту не зазначено жодної особи, яка б могла підтвердити факт перешкоджання (а.с.59, 61 т.1). При цьому, в графі бланку Акту, де слід зазначати реквізити письмової вимоги та вказувати інформацію, яку не надано, або посилатися на пункти письмової вимоги, які не виконано (а.с.59 т.1) інспектора обмежилися вказівкою про вимогу від 08.01.2019 р., яка мала б складатися після оформлення Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК4023/297/НД від 08.01.2019 року Наведені вище факти свідчать про формальний підхід Держпраці до виконання покладених на них повноважень та про відсутність наміру проведення інспекційного відвідування у визначений наказом № 01.01-07/25 від 08.01.2019 р. (а.с.210 т.1) час 08.01.2019 року, а також про помилкове розуміння фахівцями Держпраці підстав оформлення Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування і наслідків його оформлення.

З огляду на описаний вище формальний підхід працівників Держпраці до підготовки проведення інспекційного відвідування ФОП Костенко, оформлення Акту про неможливість проведення інспекційного відвідування № ХК4023/297/НД від 08.01.2019 року, а також направлення позивачу по пошті тільки 08.01.2019 направлення на інспекційне відвідування та вимоги № ХК4033/297/ПД від 08.01.2019 (яка отримана позивачем лише 22.01.2019 р.), судова колегія звертає увагу також на порушення відповідачем визначених п. 10 Порядку № 823 строків інспекційного відвідування, тривалість якого не має перевищувати 10 робочих днів.

Тобто, фактично інспекційне відвідування ФОП Костенко при належній підготовки до його проведення фахівцями Держпраці, в тому числі і своєчасного скерування на адресу як Направлення № 01.01-94/02.03/58 від 08.01.2019 р. та і Вимоги № ХК4033/297/ПД від 08.01.2019, з урахуванням визначеного наказом № 01.01-07/25 від 08.01.2019 р. початку інспекційного відвідування 08.01.2019 року - повинно було бути проведено і завершено до 11.01.2018 р. Посилання відповідача на зупинення терміну інспекційного відвідування судова колегія визнає надуманим та таким, що спростовується зазначеною в Акті № ХК4023/297/2НД/АВ від 29.01.2019 року інформацією про тривалість інспекційного відвідування: «початок 08.01.2019 р. 15 год 15 хв.» «завершення 29.01.2019 р 16 год.50 хв». При цьому в Акті № ХК4023/297/2НД/АВ від 29.01.2019 навіть не відокремлено останній проведений захід 08.01.2019 р. коли складався Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування і не зазначено про призупинення терміну інспекційного відвідування з зазначення причин.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що відповідачем по справі під час підготовки та проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , а також під час розгляду питання про відповідальність ФОП ОСОБА_1 - допустив грубі порушення закону та діяв всупереч вимог ст.19 Конституції України, що є самостійною окремою підставою для скасування постанови уповноваженої посадової особи Головного управління Держпраці у Харківській області №ХК4023/297/2НД/АВ/П/ТД-ДФ від 07.02.2019 р. про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у сумі 500760,00 грн., яка в свою чергу сама по собі є незаконною з підстав відсутності в діях ФОП ОСОБА_1 порушення, передбаченого ч.1 та ч.3 ст. 24 Кодексу законів про працю України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у цій справі - повинно бути залишено без змін, апеляційна скарга відповідача має бути відхилена, з попередженням Головного управління Держираці у Харківській області про недопущення в подальшому вкладених у постанові апеляційного суду недоліків в роботі під час здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, оскільки у такий спосіб відповідач суттєво підриває авторитет держави.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держираці у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2019 року - залишити без змін

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов