Справа № 461/259/20
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2020-01-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/259/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Скаб В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, м.Львів, вул.Січових Стрільців, 11, ) до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

ГУ ДМС України у Львівській області звернулись в суд з адміністративним позовом до громадянина Узбекистану ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, в якому просять задовольнити позов повністю та прийняти рішення про затримання з метою ідентифікації громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до Волинського Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ( АДРЕСА_1 ) терміном на шість місяців, як такого, що незаконно перебуває в Україні, для подальшого вжиття заходів щодо його примусового видворення.

В обґрунтування позову покликаються на те, що при перевірці паспортного документа громадянина Узбекистану ОСОБА_1 встановлено, що зазначений громадянин прибув на територію України через ПП «Новоазовськ» 03.04.2009 р., і до цього часу, межі території України не залишив. За час свого перебування громадянин Узбекистану ОСОБА_1 , перевищив дозволений строк свого перебування на території України, чим порушив п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ №150 від 15.02.2012. Ухилився від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території нашої держави в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні. 28.08.2019 року на відповідача складено адміністративний протокол за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі - 1700 грн., в дохід держави. Вищевикладене дає підстави вважати, що існує ризик втечі громадянина Узбекистану ОСОБА_1 та уникнення ним примусового видворення, внаслідок чого вважають за доцільне затримати вказаного громадянина з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

У судове засідання представник позивача Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від представника позивача Неофіта Д.Б. скеровано в суд заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від останнього подано в суд заяву про слухання справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні аргументів учасників справі та доказів в їх сукупності, які є у справі, суд прийшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що при перевірці паспортного документа громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 виданий 14.02.2008 року терміном дії до 14.02.2015 року встановлено, що зазначений громадянин прибув на територію України через ПП «Новоазовськ» 03.04.2009 р., і до цього часу, межі території України не залишив.

За час свого перебування громадянин Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищив дозволений строк свого перебування на території України, чим порушив п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ №150 від 15.02.2012.

Ухилився від виїзду з України, відмітки про продовження терміну перебування на території нашої держави в паспортному документі іноземця відсутні, законне джерело існування та підстави для подальшого перебування на території України відсутні.

28.08.2019 року на громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ГУ ДМС у Львівській області складено адміністративний протокол за ознаками ч.1 ст.203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі - 1700 грн., в дохід держави.

На даний час громадянин ОСОБА_1 не виконав рішення про примусове повернення з України.

Відповідно до п.п. 2, 5 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до вимог ч.3 ст.29 Закону №3773 іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону №3773 центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Частиною 5 цієї ж статті Закону передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Частиною 5 ст.30 Закону №3773 передбачено, що рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства.

Згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України, іноземці чи особи без громадянства можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Відповідно до вимог ч.1 ст.288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Частиною 1 ст. 289 КАС України визначено, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Вищевикладене дає підстави вважати, що існує ризик втечі громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та уникнення ним примусового видворення, внаслідок чого суд вважає за доцільне прийняти рішення про затримання вказаного громадянина з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч.11 ст. 289 КАС України визначено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову ГУ ДМС України у Львівській області про затримання з метою ідентифікації громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для подальшого вжиття заходів щодо його примусового видворення, оскільки відповідач порушив встановлені правила перебування іноземців на території України та перебував без дозволу на право перебування на території держави, постійного місця проживання та близьких родичів на території України не має, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування - не звертався, своїми діями порушив вимоги ст. ст. 9, 16, 22, 26 Закону №3773, що дає обґрунтовані підстави для прийняття рішення про його затримання з метою ідентифікації, для подальшого вжиття заходів щодо його примусового видворення.

Керуючись ст.ст.241-246, 288 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Затримати з метою ідентифікації громадянина Узбекистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з поміщенням до Волинського Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства ( АДРЕСА_1 ) терміном на шість місяців, як такого, що незаконно перебуває в Україні, для подальшого вжиття заходів щодо його примусового видворення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 14 січня 2020 року.

Суддя І.Р.Волоско