Справа № 160/8291/19
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2020-01-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 січня 2020 року Справа № 160/8291/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 125 від 30.11.2017 року та вважати вказану податкову накладну прийнятою та зареєстрованою протягом операційного дня, коли її було надіслано платником податку - а саме: 06.12.2017 року.
Згідно з Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 25.09.2019, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 . , адміністративну справу № 160/8291/19 передано до розгляду судді Луніній О.С.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 160/8291/19 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17 жовтня 2019 року.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області до суду було надано відзив на позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що підставою для відмови в реєстрації податкової накладної є надання платником податків первинних документів на придбання паливно-мастильних матеріалів на місяць роботи комбайнів, не надані шляхові листи на перевезення комбайнів з м. Дніпра до с. Гайворон Чернігівської області.
Державною фіскальною службою України також подано відзив на позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому зазначає, що ДФС України не вчиняло дій чи бездіяльності відносно позивача, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача. Також ДФС України зазначає, що наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному державному органу певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення, а отже позовні вимоги про зобов`язання ДФС України зареєструвати податкову накладну є необґрунтованими, оскільки без надання правової оцінки рішенню Комісії регіонального рівня, зобов`язання ДФС України зареєструвати податкові накладні є передчасним.
У судовому засіданні 19.11.2019 року за участю представників позивача, представники відповідачів не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, підготовче судове засідання відкладено до 28.11.2019 року.
В судовому засіданні 28.11.2019 року за участю представників сторін, закрито підготовче провадження та розпочато розгляд справи по суті, який відкладено до 17.12.2019 року.
17.12.2019 року у судовому засіданні за участю представника позивача, розгляд справи відкладено до 26.12.2019 року.
Cторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
За приписами ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до вимог ст.ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
До видів діяльності позивача як фізичної особи-підприємця, зокрема, належать:
01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві;
46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням;
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;
33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення.
06 квітня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Адванс-Лізинг» (лізингодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу.
Предметом договору є передання лізингодавцем на умовах фінансового лізингу у платне користування предмету лізингу, а лізингоодержувач приймає предмет лізингу та зобов`язується сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Найменування, марка, модель, ціна одиниці, кількість та загальна вартість майна на момент укладення договору наведені у додатку № 1 «Специфікація».
Згідно з додатком № 1 майно, яке передається позивачу за договором фінансового лізингу є комбайн Claas LEXION 580, вартість майна складає 85 000,00 доларів США.
У додатку № 2 до договору фінансового лізингу встановлено графік внесення лізингових платежів.
24.04.2017 року ТОВ «Адванс-Лізинг» складено видаткову накладну на вказаний товар та акт приймання-передачі зазначеного майна, а саме: комбайн Claas LEXION 580 з додатковим обладнанням: жатка б/в та візок для жатки б/в.
Крім того, між ТОВ «ВВТ ГРУП» (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 01/06/17/1 про продаж зернозбирального комбайну Claas LEXION 670. Загальна вартість товару складає 1 826 300,00 грн.
06.07.2017 року складено акт приймання-передачі товару, а саме: зернозбирального комбайну Claas LEXION 670, виробництво Німеччини, з жаткою та візком.
Згідно з договором оренди землі у оренді позивача перебуває земельна ділянка, з цільовим призначенням: 1.11.6 Інша комерційна діяльність.
Наказом № 11/10 від 11.10.2017 року ФОП ОСОБА_1 у зв`язку з виробничою необхідністю відправлено комбайнерів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на збір врожаю кукурудзи в с. Гайворон Бахмацького району Чернігівської області строком на 60 днів.
Посвідченнями про відрядження ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтверджено надання послуг по збиранню врожаю кукурудзи.
22 вересня 2017 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «БАХМАЧ АГРО» (орендар) укладено договір № 3 оренди транспортних засобів та самохідних машин чи механізмів з екіпажем.
Згідно з квитанцією, документ прийнято, реєстрація зупинена відповідно до п. 201,16 ст. 201 ПКУ.ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 № 567. За результатом опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УТК ЗЕД: 77.31.10-00.00.
Позивачем було надано пояснення та копії документів щодо податкової накладної, реєстрація якої зупинена. В поясненнях зазначено, що послуг оренди техніки з екіпажем по збиранню врожаю були надані за договором оренди сільськогосподарської техніки ТОВ «БАХМАЧ АГРО». Ці послуги були виконані на зернозбиральних комбайнах. Комбайнери, які працювали на цих комбайнах оформлені у ФОП ОСОБА_1 за основним місцем роботи.
Рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 26.11.2018 за № 1000355/ є предметом оскарження в даній адміністративній справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України, якою визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суду перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пп.201.16.2 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України. (пп. 201.16.3 п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України)

Судом встановлено, відповідачами не спростовано, що позивачем надано до податкового органу первинні документи на підтвердження придбання товарів (комбайнів), наявності працевлаштування працівників (комбайнерів), що необхідно для надання відповідних послуг. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 квітня 2019 року, справа № 826/10649/17, виклав правову позицію, яка є обов`язковою для в силу приписів ст. 242 КАС України, вказавши, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв оцінки, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд. Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд доходить висновку, що рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, які стали наслідком попередньо прийнятих необґрунтованих рішень про її зупинення, носять протиправний характер та підлягають скасуванню.

Також суд зазначає, що належним способом поновлення, порушеного права позивача, є зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 125 від 30.11.2017 - з 06.12.2017.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі викладеного, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.139 КАС України, якими встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та Державної фіскальної служби України необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 3431 від 15 лютого 2019 року.

Відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між Фізичною особою-підприємцем Переворським Валерієм Богдановичем та Адвокатським об`єднанням "Бразалук і партнери" укладено договір правової допомоги № 1 від 11.02.2019 року.

На підтвердження виконання умов вказаного договоу позивачем до позовної заяви додано акт прийому-передачі наданих послуг за договором № 1 від 18 лютого 2019 року, яким підтверджено виконання та прийняття виконаних робіт, а саме:

надання консультації (до 30 хвилин) вартістю 500 грн.;

складання позовної заяви (6 робочих годин) - 4200 грн.;

підготовка матеріалів позову для подачі до суду (2 години) - 300 грн.;

всього: 5000 грн.

У акті зазначено, що сторони претензій одна до іншої не мають.

Також позивачем надано рахунок-фактуру № СФ-1 від 20 лютого 2019 року на суму 5000,00 грн.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України)

Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена.

Судом встановлено, що позивачем надано договір, докази щодо обсягу наданих послуг та їх виконання, однак підверження сплати суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, суду не надано.

Враховуючи вище викладене, суд не вбачає законних підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49000, ), Державної фіскальної служби України (пл. Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, ) - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 1000355/ від 26.11.2018.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № 125 від 30.11.2017 року - з 06.12.2017.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м. Дніпро, 49000, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 960 (дев`ятьсот шістьдесят) грн. 50 коп. відповідно до платіжного доручення № 3431 від 15 лютого 2019 року.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (пл. Львівська, буд. 8, м. Київ, 04053, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 960 (дев`ятьсот шістьдесят) грн. 50 коп. відповідно до платіжного доручення № 3431 від 15 лютого 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна