Справа № 420/136/20
Суддя: Свида Л. І.
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/136/20
УХВАЛА

11 січня 2020 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Свида Л.І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представництво Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, Білорусії та Молдові в особі Пана Мартіна Пабло Едуардо Матеу Граніело про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ГУ ДМС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представництво Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, Білорусії та Молдові в особі Пана Мартіна Пабло Едуардо Матеу Граніело про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС в Одеській області у формі повідомлення про відмові в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №208 від 04.07.2019 року, визнання протиправним та скасування наказу Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 04.06.2019 року №125, зобов`язання ГУ ДМС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 громадянина Демократичної Республіки Конго про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п.п. 18, 19 ч.1 ст.4 КАС України, нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є правильність рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших публічно-правових відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

При цьому, залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативно-правові і такі, що не мають нормативно-правового характеру, тобто індивідуальні.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків, чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований. До того ж, обов`язковою ознакою як нормативно-правового, так і правового акту індивідуальної дії, є юридичний характер, тобто обов`язковість його приписів для відповідного суб`єкта (суб`єктів), дотримання якого забезпечується правовими механізмами.

Обов`язковою ознакою нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені лише рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.13 ст.10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, прийняв рішення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, уповноважена посадова особа цього центрального органу виконавчої влади протягом семи робочих днів з дня його отримання надсилає або видає особі, стосовно якої прийнято зазначене рішення, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення. Довідка про звернення за захистом в Україні продовжується, якщо особа оскаржує таке рішення.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Отже, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що в межах спірних правовідносин предметом оскарження може бути, зокрема, рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, письмове повідомлення з викладенням причин відмови і роз`ясненням порядку оскарження такого рішення носить лише інформаційний характер.

Таким чином, оскаржуване позивачем - ОСОБА_1 рішення ГУ ДМС в Одеській області у формі повідомлення про відмові в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №208 від 04.07.2019 року, за своїм змістом не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України, а також не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії, та не створює і не припиняє прав чи обов`язків особи, а лише фіксує певні обставини.

Крім того, законодавством не передбачено можливості для оскарження в судовому порядку, та відповідно визнання протиправним та скасування Повідомлення ГУ ДМС в Одеській області від 04.07.2019 року №208 щодо відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, оскільки спірний документ не є рішенням суб`єкта владних повноважень, у розумінні положень КАС України, (нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії), а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, права та обов`язки для ОСОБА_1 , у межах спірних правовідносин, породжує, зокрема, рішення органу міграційної служби про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Згідно з п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ГУ ДМС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представництво Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, Білорусії та Молдові в особі Пана Мартіна Пабло Едуардо Матеу Граніело про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС в Одеській області у формі повідомлення про відмові в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №208 від 04.07.2019 року належить відмовити.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із ч.1 ст.12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, повідомлення №208 від 04.07.2019 року про відмову в прийнятті заяви про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивачем отримано 04.07.2019 року, а з цією позовною заявою позивач звернувся до суду 08.01.2020 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином позивачу необхідно надати до суду належні докази звернення до суду з даною позовною заявою в межах строку, встановленого законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені недоліки мають бути усунені шляхом направлення позивачем до Одеського окружного адміністративного суду належних доказів звернення до суду з даною позовною заявою в межах строку, встановленого законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 169, 170, 256, 293 КАС України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 в частині позовних вимог до ГУ ДМС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представництво Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, Білорусії та Молдові в особі Пана Мартіна Пабло Едуардо Матеу Граніело про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДМС в Одеській області у формі повідомлення про відмові в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту №208 від 04.07.2019 року - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ДМС в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Представництво Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні, Білорусії та Молдові в особі Пана Мартіна Пабло Едуардо Матеу Граніело про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління державної міграційної служби в Одеській області від 04.06.2019 року №125, зобов`язання ГУ ДМС в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 громадянина Демократичної Республіки Конго про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту- залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку та усунути недоліки позовної заяви.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом термін, позов буде повернуто позивачеві відповідно до приписів пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду в частині відмови у відкритті може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида