Справа № 340/2968/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м. Кропивницький Справа № 340/2968/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування наказу, а також зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить:

-визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.10.2019 року № 11-5962/14- 19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою" яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:3188 яка перебуває у користуванні ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія КР 000054 виданого Новомиргородською районною Радою народних депутатів 03.10.1994 р. зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 62;

-зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:3188 яка перебуває у користуванні ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія КР 000054 виданого Новомиргородською районною Радою народних депутатів 03.10.1994 р. зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 62, та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Також, просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування вимог зазначив, що позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстав не передбачених Земельним кодексом України.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

Також зазначив, що фермерське господарство може володіти та користуватися землями своїх членів лише у разі, якщо такі земельні ділянки перебувають у власності (а не користуванні) члена фермерського господарства. При цьому, статтею 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено право члена фермерського господарства» отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, тобто передача у власність земельної ділянки можлива тій самій особі, якій земельна ділянка передана у користування.

Зазначений висновок відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України здійснений з урахуванням правової позиції Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 року (справа № 816/1920/17) та від 14.08.2018 року (справа №818/1530/17) (а.с. 33-39).

Позивач надав відповідь на відзив, згідно якої доводи відповідача є необґрунтованими та не спростовують позицію позивача викладену у позовній заяві (а.с.73-74).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

10.09.2019 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою (клопотанням) від 06.09.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки з цільовим призначенням: для ведення фермерського господарства, в розмірі земельної частки (паю) по Йосипівській сільській раді, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:3188, розташованої на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, яка належить на праві постійного користування ОСОБА_4 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Новомиргородським РВ УМВС в Кіровоградській області 01.07.1997р., ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія КР 000054 виданий Новомиргородською районною Радою народних депутатів 03.10.1994, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 62 (а.с. 43).

До вказаної заяви позивачем додані документи згідно додатку, в тому числі документ, що підтверджує наявність стажу роботи у сільському господарстві (а.с. 43).

Наказом в.о начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.10.2019 № 11-5962/14-19-СГ позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, орієнтовний розмір земельної ділянки у розмірі земельної частки (паю), із цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства, оскільки згідно поданих документів встановлено відсутність інформації, що підтверджує членство у сільськогосподарському підприємстві, відповідно до частини другої ст. 31 Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» (а.с. 32).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується.

Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

У відповідності до п. "б" ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

При цьому, з огляду на зміст п.п. "в" ч.3 ст.116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

На підставі п. "а" ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про наявність у позивача можливості отримати дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство для ведення фермерського господарства, однак за умови, якщо такого права вона не використала раніше.

Документальних доказів використання позивачем раніше такого права відповідач до суду не надав.

Згідно з ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Проаналізувавши норми Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 та Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затверджене Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, суд дійшов висновку про наявність у відповідача повноважень щодо надання громадянам дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.6, 7 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, в тому числі для ведення фермерського господарства, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, отримавши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення фермерського господарства, відповідач, згідно з статтею 118 ЗК України, повинен був у місячний строк дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (видати відповідний наказ) або надати позивачу мотивовану відмову у наданні дозволу.

Натомість, відповідач наказом від 10.10.2019 № 11-5962/14-19-СГ відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки згідно поданих документів встановлено відсутність інформації, що підтверджує членство у сільськогосподарському підприємстві, відповідно до частини другої ст. 31 Земельного кодексу України та ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», однак вказана підстава не передбачено частиною 7 статті 118 ЗК України.

При цьому, чинним законодавством не передбачено права територіального управління Держгеокадастру відступати від положень даної статті.

Крім того, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Стосовно доводів представника відповідача, що відповідно до статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено право члена фермерського господарства» отримати безоплатно у власність земельну ділянку, яка раніше була надана йому у користування, з посиланням на правові позиції Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 року (справа № 816/1920/17) та від 14.08.2018 року (справа №818/1530/17), то суд зазначає наступне.

По перше, позивач не є членом фермерського господарства, а тому положення статті 13 Закону України «Про фермерське господарство» до спірних правовідносин судом не застосовуються.

По друге, як вже зазначалось судом, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

По третє, зазначені представником відповідача рішення Верховного Суду не стосуються предмету позову у даній справі, оскільки позивач оскаржує наказ щодо відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою, а у рішеннях Верховного Суду висновки стосуються вже затвердження проекту землеустрою, тобто фактично наступного етапу після отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою та її розроблення.

Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області подати звіт про виконання судового рішення протягом 15 днів з дня набрання законної сили рішенням суду, суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст.382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Аналогічне стосується і позовної вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача прийняти законне та обґрунтоване рішення, оскільки відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн.

З огляду на викладене, відповідно до ст. 139 КАС України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.139, 143, 241-246, 255, 263 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області (вул. Академіка Корольова, 26, м. Кропивницький, 25030, ) про визнання протиправними та скасування наказу, а також зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 10.10.2019 року № 11-5962/14- 19-СГ "Про відмову у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою".

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно, з урахуванням висновків суду по справі, розглянути заяву (клопотання) ОСОБА_1 від 06.09.2019 зареєстровану 10.09.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки на території Йосипівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області в розмірі земельної частки (паю) для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:3188 яка перебуває у користуванні ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серія КР 000054 виданого Новомиргородською районною Радою народних депутатів 03.10.1994, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 62.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун