Справа № 263/11507/19
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/585/4/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2020 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області В.О. Шульга, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського відділу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області Андрющенка Євгена Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до поліцейського відділу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області Андрющенка Є.В. в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 506909, і закрити справу. В обгрунтування позову вказує, що 30.07.2019 року відповідач відносно нього виніс оскаржувану постанову за ч.1 ст.122 КУпАП у зв`язку із тим, що він керуючи автомобілем CHEVROLET CAPTIVA, д.н. НОМЕР_1 на вул. Набережній, 1 начебто перевищив дозволену швидкість руху. З вказаною постановою він не згоден і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки його прохання надати докази (фото-або відеофіксації) вказаного порушення йому та його захиснику (адвокату), відповідач не задовольнив і одразу почав складати постанову, не забезпечивши справедливий і всебічний розгляд справи. По-друге, відповідач не звернув уваги на його зауваження щодо необхідності залучити захисника при розгляді справи, що підтверджується записом розгляду справи індивідуальним засобом відеофіксації відповідача. Вказане суттєво порушило його законні права, зокрема право користуватися юридичною допомогою адвоката чи іншого фахівця у галуз права, передбачене ст. ст. 268, 271 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, надіслав клопотання в якому справу прохав розглянути у його відсутності у зв`язку з тим, що проживає в м. Маріуполь Донецької області.

Відповідач - поліцейський відділу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області Андрющенко Є.В., будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неприбуття у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Частиною 9 ст. 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. Згідно ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Таким чином, враховуючи наведені обставини, фіксування судового засідання по справі не здійснювалось, справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 30 липня 2019 року поліцейський взводу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області Андрющенко Є.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК № 506909. Із копії вказаної постанови вбачається, що 30 липня 2019 року о 09 год 49 хв. в Донецькій обл., м. Маріуполь, вул. Набережна, 1 водій ОСОБА_1 керуючи т/з CHEVROLET CARTIVA (номерний знак вказано нерозбірливо) рухався зі швидкістю 74 км/ год в населеному пункті, перевищив максимальне обмеження швидкості на 24 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася технічними приладом (назва пристрою вказана нерозбірливо). ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в сумі 255 грн. У п.8 постанови зазначено, що до постанови додаються фото, відео в архіві.

24 грудня 2019 року, на запит суду, надійшла інформація командира батальйону патрульної поліції у місті Біла Церква про те, що відповідно до п.8.3.1. наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 строк зберігання відеозаписів становить з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб, у зв`язку з цим, в батальйоні патрульної поліції в м. Біла Церква управління патрульної поліції у Київській області, відсутній відеозапис вищевказаної події.

За таких обставин вбачається, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Диспозиція ч.1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст. 7 КУпАП).

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема за частиною першою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частина 2 ст. 258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до Національної поліції.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, зокрема, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Виходячи із змісту ст.8 Конституції України щодо визначення і дії в Україні верховенства права, положення ст.62 цього Закону розповсюджуються і на обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, відповідач не надав суду фото та відеозапис події, як зазначені в п.8 оскаржуваної постанови як такі, що додаються до вказаної постанови, повідомивши про відсутність зазначеного відеозапису за закінченням строку передбаченого п.8.3.1. наказу МВС № 1026 від 18.12.2018.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач у справі не довів належними і допустимими доказами обґрунтованість прийнятої ним постанови, тобто факту скоєння позивачем правопорушення, відповідальність за яке встановлена ч.1 ст.122 КУпАП, а також факту дотримання ним законодавчо встановленої процедури розгляду та вирішення справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що способи судового захисту, визначені ст. 5 КАСУ згідно якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом зокрема шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2) ч.1 ст. 5 КАС України). Тому суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не обґрунтував, з яких правових підстав, суд, вирішуючи спір в порядку КАС України, має закрити провадження у справі, яка розглядалася за правилами КУпАП. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського відділу 1 роти 1 БПП в м. Біла Церква УПП у Київській області Андрющенка Євгена Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 506909 від 30.07.2019 року.

В іншій частині в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку передбаченому п. 15.5) перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: підпис...

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга