Справа № 460/2986/19
Суддя: Недашківська К.М.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань поновлення строку звернення до суду з позовною заявою
09 січня 2020 року м. Рівне №460/2986/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Недашківської К.М., за участю: секретаря судового засідання Самкової Т.А.; представника позивача адвоката Раджабова О.Ш.; представника відповідача 1 Ільчика О.В.; представника відповідача 2 не прибув; представника відповідача 3 не прибув; представника третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача адвоката Сокаля В.О.; представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача не прибув; розглядаючи у підготовчому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Міністерства Оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та Пенсійного фонду України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства фінансів України, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі іменується позивач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Міністерства Оборони України (далі іменується відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі іменується відповідач 2) та Пенсійного фонду України (далі іменується відповідач 3), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Міністерства фінансів України, в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії Міністерства Оборони України та Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у прийнятті рішення;
визнати право ОСОБА_1 на виплату їй компенсації у зв`язку зі смертю військовослужбовця її чоловіка старшого прапорщика ОСОБА_5 , у розмірі 70 тис. дол. США з врахуванням вже отриманої компенсації, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №290 від 05.05.1994;
зобов`язати Міністерство Оборони України подати списки до Пенсійного фонду України на виплату позивачу компенсації у зв`язку зі смертю військовослужбовця її чоловіка старшого прапорщика ОСОБА_5 , у розмірі 70 тис. дол. США з врахуванням вже отриманої компенсації, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №290 від 05.05.1994;
зобов`язати Пенсійний фонд України виплатити позивачу компенсацію у зв`язку зі смертю військовослужбовця її чоловіка старшого прапорщика ОСОБА_5 , у розмірі 70 тис. дол. США з врахуванням вже отриманої компенсації, але не менше розміру сум, передбачених для забезпечення компенсаційних виплат відповідними резолюціями ООН у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №290 від 05.05.1994.
Ухвалою суду від 30.10.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні 21.11.2019.
При відкритті провадження у справі судом вирішено питання щодо залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 ; на стороні відповідача Міністерство фінансів України.
Ухвалою суду від 21.11.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 81)), клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Служби у справах дітей Дубенської міської ради залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 21.11.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 81)) підготовче засідання відкладене до 06.12.2019 в порядку пункту 2 частини другої статті 181 КАС України.
У підготовчому засіданні 06.12.2019 заява про зміну предмета позову (а.с. 110) визнана судом прийнятною.
Ухвалою суду від 06.12.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати (протокол судового засідання (а.с. 143)), підготовче засідання відкладене до 09.01.2020, в порядку пункту 2 частини другої статті 181 КАС України.
У підготовче засідання 09.01.2020 прибув представник позивача та просив суд задовольнити заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом.
Представник третіх осіб на стороні позивача підтримав таку заяву.
Представник відповідача 1, який брав участь у підготовчому засіданні в режимі ВКЗ, заперечив проти поновлення строку звернення до суду з позовом та вказав на необґрунтованість поважності причин пропуску такого строку.
Представник відповідача 2 прибув у підготовче засідання, проте не був допущений в якості представника через закінчення строку дії довіреності.
Відповідач 3, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у підготовче засідання не прибув.
Третя особа на стороні відповідача, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у підготовче засідання не прибула.
Таким чином, суд дійшов висновку про можливість проведення підготовчого засідання за відсутності представників відповідача2, відповідача 2 та представника третьої особи на стороні відповідача.
25 жовтня 2019 року разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду з позовом.
За правилами частини третьої статті 166 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
Нормами КАС України не встановлений спеціальний порядок розгляду заяв про поновлення строку звернення до суду з позовом, а тому суд встановив, що розгляд такої заяви буде здійснюватися після остаточного вирішення питання щодо складу учасників судового процесу, з метою забезпечення можливості надання належними учасниками справи своїх заперечень та міркувань щодо такої заяви.
Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених позивачем в основу заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 09.02.2016 №35зараховано до списків особового складу частини з 09.02.2016 старшого прапорщика ОСОБА_5 командира ремонтного взводу об`єднаної ремонтної майстерні 107 Центру дорожнього забезпечення Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, командиром відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріального забезпечення; встановлено грошову щомісячну винагороду в іноземній валюті у розмірі 2660 доларів США на місяць; Державний кордон України перетнув 08.02.2016; Державний кордон ДР Конго перетнув 09.02.2016 (а.с. 9).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 14.09.2016 №108 ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с. 11).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 19.09.2016 №194 «Про результати проведення спеціального розслідування по факту смерті старшого прапорщика ОСОБА_5 » встановлено, що випадок, що стався з старшим прапорщиком ОСОБА_5 вважати таким, що відбувся під час проходження ним військової служби (а.с. 12).
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.11.2016 №269 визначено вважати таким, що вибув старший прапорщик ОСОБА_5 командир ремонтного взводу (автомобільної техніки) об`єднаної ремонтної майстерні, який відповідно до наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 27.01.2016 №21 був увільнений від займаної посади без виключення зі списків особового складу військової частини та призначений до складу 18 окремого вертолітного загону Місії Організації Об`єднаних Націй зі стабілізації у Демократичній Республіці Конго (військова частина НОМЕР_3 ) командиром відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріального забезпечення та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті зупинки серця, що пов`язана з гострою промієлоцитарною лейкемією, що супроводжується внутрішньою кровотечею в шпиталі «Nakasero» м. Кампала Республіка Уганда виключити зі списків особового складу частина та усіх видів забезпечення (а.с. 14).
Представником Міністерства оборони України при Постійному Представництві України в ООН скеровано начальнику воєнно-дипломатичного управління Міністерства оборони України для передачі начальнику Головного управління військового співробітництва та миротворчих операцій Генерального штабу Збройних Сил України лист від 10.06.2017 №326 «Щодо відмови у фінансовій компенсації родині померлого старшого прапорщика ОСОБА_7 », в якому вказано: «Повідомляю, що 09 червня ц.р. апаратом Представника МО України отримано офіційне повідомлення Секретаріату ООН (Reference: FBFD/MCMS/MONUSCO/17-01) яким повідомляється про відмову у виплаті компенсаційної суми членам родини старшого прапорщика ОСОБА_5 . Підставою для рішення щодо неможливості виплати компенсаційної суми стали висновки медичного органу штаб-квартири ООН, які вказували на тому, що смерть військовослужбовця не пов`язана напряму з його перебуванням у складі національного контингенту України в Місії ООН в ДРК, а є наслідком довготривалої хвороби (death from pre-existing conditions)» (а.с. 16).
Тимчасово виконуючим обов`язки начальника Головного управління Військового співробітництва та миротворчих операцій Генерального штабу Збройних Сил України сформовано скеровано Департаменту фінансів Міністерства оборони України лист від 14.06.2017 №315/2/3685, щодо надіслання повідомлення Секретаріату ООН про відмову у виплаті компенсаційної суми членам родини старшого прапорщика ОСОБА_5 , який помер під час проходження служби у складі українського національного контингенту в Місії ООН зі стабілізації у Демократичній Республіці Конго (а.с. 22).
Позивач вказує, що відповідач 1 відмовив у виплаті компенсаційних сум відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №290. Представник позивача вказав, що така відмова відбулася у 2017 році і про неї позивачу було відомо.
На обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідачів та органів виконавчої влади щодо порушення його права на виплату компенсації. Лише після останнього адвокатського запиту отримав відповідь від 17.04.2019 (а.с. 19), де зазначалося, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від хвороби (лейкемія) під час виконання службових обов`язків у складі 18 овз, значиться у списку загиблих військовослужбовців Збройних Сил України під час участі та виконання службових обов`язків у Миротворчих Місіях України; відповідно до отриманої інформації від Головного військово-медичного управління встановлено, що адвокатський запит був направлений до Командування Сухопутних військ ЗС України, так як формувачем 18 овз було Командування Сухопутних військ ЗС України, яке повідомило, що будь-які медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 в командуванні відсутні; вакцинація проводилася на базі військової частини НОМЕР_4 ; медичний огляд по направленню військовослужбовця до 18 овз проведено військово-лікарською комісією військово-медичним клінічним центром Західного регіону від 02.12.2015 №1722; діагноз здоровий, придатний для підготовки до участі та до участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; в свою чергу Головне управління військового співробітництва та миротворчих операцій Генерального штабу ЗС України (вих. Від 08.04.2019 №315/2/2355) надало повідомлення Секретаріату ООН про відмову у виплаті компенсаційної суми членам родини ОСОБА_5 ; разом з тим, відповідно до інформації командування 18 овз. з`ясовано, що справи наказів командира військової частини НОМЕР_3 за 2016 рік направлено до військової частини НОМЕР_5 для подальшої передачі до Галузевого архіву Міністерства Оборони України; у звєязку із зазначеним пропонується звернутися до Галузевого архіву Міністерства Оборони України для отримання медичних документів та матеріалів розслідування за фактом смерті ОСОБА_5 .
Позивач також отримав лист Галузевого державного архіву Міністерства Оборони України від 25.07.2019 (а.с. 20), де повідомлялося: в наказі командира військової частини НОМЕР_3 по стройовій частині (м. Гома) від 14.09.2016 №108 зазначено «1. Старший прапорщик ОСОБА_5 , … який помер « ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті гіповолемічного шоку, що був викликаний дисимінованим внутрішньо судинним згортанням крові…»; смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; підстава медичне свідоцтво про смерть №5529, видане місцевим моргом м. Кампала від 14.09.2016; інших даних стосовно смерті ОСОБА_5 в документах військової частини НОМЕР_3 не виявлено; книги обліку надзвичайних подій, медичні документи, матеріали розслідувань військової частини НОМЕР_3 , в тому числі за фактом смерті ОСОБА_5 , на зберігання до архіву не надходили; документи Центральної військово-лікарської комісії за 2016 рік на зберігання до архіву не надходили; з наказом командира військової частини НОМЕР_3 по стройовій частині (м. Гома) від 14.09.2016 №108 ви можете ознайомитися в читальному залі архіву.
Позивач вказує, що про порушення своїх прав фактично дізнався після отримання відповіді на адвокатський запит 02.08.2019.
За правилами частини першої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Суд не погоджується з доводами позивача про те, що про порушення його прав та інтересів стало відомо після отримання відповіді на адвокатський запит 02.08.2019, оскільки позивач був повідомлений про відмову у компенсації у 2017 році згідно листа від 10.06.2017. Тобто, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з позовом.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.
За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Стаття 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у статті 55 Конституції України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. Обов`язковою умовою дотримання цього права є те, що особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень. Можливість людини без перепон одержати судовий захист є головним змістовним аспектом поняття доступу до правосуддя.
Разом з тим право на доступ до правосуддя не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду.
Відтак, одним із правових механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.
Так, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський Суд з прав людини (далі іменується ЄСПЛ) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» тощо).
Одним з найбільш складних питань у процесі прийняття рішення про поновлення строку звернення до суду є визначення критеріїв, за якими суд може визнати причини попуску строку поважними, а підстави для його поновлення виправданими з метою досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи.
Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції» [4]); 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії»).
Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).
Отже, згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.
Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Зважаючи на особливі обставин даної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, суд дійшов висновку про можливість поновлення позивачу строку звернення до суду з позовом з метою вирішення спору по сіті, який має для позивача важливе значення.
За правилами частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Керуючись статтями 122, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом до Міністерства Оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій.
Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом до Міністерства Оборони України, Військової частини НОМЕР_1 та Пенсійного фонду України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений 13.01.2020.

Суддя Недашківська К.М.