Справа № 810/5173/15
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2020-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2020 року № 810/5173/15

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» до Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

обставини справи:

В провадженні Київського окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа № 810/5173/15 за позовом Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" до Миронівської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 частково задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.05.2015 у частині нарахування Приватному акціонерному товариству "Кондитерська фабрика "Лагода" пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 25 277,06 грн. В іншій частині в позові відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2018 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" задоволено частково, постанову Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2015 у справі №810/5173/15 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, скасовуючи рішення попередніх інстанцій Верховний Суд в ухвалі від 13 листопада 2018 року наголосив, що суди попередніх інстанцій не дослідили обставини щодо зарахування валютної виручки на розподільчий рахунок позивача, тобто дату первинного надходження коштів на рахунок по кожній з митних декларацій що унеможливлює перевірку доводів контролюючого органу та висновків судів попередніх інстанцій щодо порушення позивачем строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності та, як наслідок, правомірності оскарженого податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року прийнято адміністративну справу до провадження суддею Горобцовою Я.В.

07.03.2019 представником відповідача через службу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній в задоволенні позовних Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» просив відмовити в повному обсязі. Стверджував, що позивачем не дотримано 90-денного строку на зарахування валютної виручки на банківський рахунок ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода», який встановлений постановами правління НБУ № 453 від 14.11.2013 та №270 від 12.05.2014, що надає податковому органу право у відповідності до вимог Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» нарахувати ПАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки в іноземній валюті, яка становить 73 788, 00 грн. та свідчить про правомірність винесення оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

18.03.2019 представником позивача через службу діловодства суду подано відповідь на відзив, в якій останній просив врахувати наведенні у відповіді ПрАТ «Кондитерська фабрика «Лагода» на відзив пояснення, міркування та аргументи щодо наведених у відзиві заперечень та мотиви їх відхилень при прийнятті рішення, одночасно, позивач додатково подав додаткові документи.

02.04.2019 року в судовому засіданні представник відповідач подав заперечення на відповідь на відзив та просив відмовити в позові в повному обсязі.

22.04.2019 на адресу суду від представника відповідача надішли додаткові пояснення по справі б/н та дати (вх. № 10390/19 від 22.04.2019).

24.04.2019 в судовому засіданні від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (вх. № 10644/19 від 24.04.2019). Клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження підтримав представник відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" зареєстроване як юридична особа () 07.09.2004 за адресою: 09200, Київська область, Кагарлицький район, м. Кагарлик, вул. Фрунзе, 99.

З 22.04.2015 по 28.04.2015 Миронівською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "Лагода" з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 15.03.2014 по 30.11.2014, за результатами якої складено акт від 07.05.2015 № 165/22-011/32967502.

Як слідує з акта, перевіркою були виявлені порушення вимог ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", п. 1 Постанови правління Національного банку України від 14.11.2013 № 453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті", п. 1 Постанови правління Національного банку України від 12.05.2014 № 270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу в іноземній валюті", у зв`язку з чим ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" було несвоєчасно здійснено розрахунки в іноземній валюті за експортним контрактом № 07/Е від 08.08.2012.

Вказані висновки були засновані на тому, що позивачем не були дотримані встановлені постановами правління Національного банку України 90-денні строки для надходження валютної виручки за експортним контрактом № 07/Е від 08.08.2012 від ТОВ "ТОРИЁ" на валютні рахунки позивача.

Так, зокрема, податковим органом було зазначено про те, що вказане порушення стосується експортних операцій за наступними вивізними митними деклараціями:

- митна декларація № 12530007/2014/614583 від 31.01.2014, за якою сума валютної виручки становить 35 305, 36 дол. США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадає на 01.05.2014, у той час як фактично валютні кошти надійшли на рахунок позивача лише 14.05.2014;

- митна декларація № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014, у відповідності до якої сума валютної виручки становить 26 420, 81 дол. США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадає на 01.07.2014, у той час як фактично валютні кошти надійшли на рахунок позивача лише 25.07.2014;

- митна декларація № 125130007/20144/616569 від 30.05.2014, за якою сума валютної виручки складає 41 758, 20 дол. США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадає на 28.08.2014, у той час як фактично валютні кошти надійшли на рахунок позивача лише 25.09.2014;

- митна декларація № 125130007/2014/616964 від 24.06.2014, за якою сума валютної виручки становить 36 701, 66 дол. США. Граничний строк надходження вказаної суми валютної виручки припадає на 22.09.2014, у той час як фактично валютні кошти надійшли на рахунок позивача лише 18.11.2014.

В акті перевірки відповідачем вказано на те, що порушення позивачем строків надходження валютної виручки передбачає застосування у відповідності до положень Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки в іноземній валюті.

Крім того, в акті перевірки відповідачем було зазначено про те, що контролюючим органом було зупинено з 18.09.2014 нарахування позивачу пені за митною декларацією № 125130007/20144/616569 від 30.05.2014 на суму 41 758, 20 дол. США та з 24.09.2014 - за митною декларацією № 125130007/2014/616964 від 24.06.2014 на суму 36 701, 66 дол. США, оскільки вказані суми коштів стягуються позивачем з ТОВ "ТОРИЁ" у судовому порядку, зокрема, у Господарському суді м. Києва в межах справи № 910/19555/14.

На підставі акта перевірки Миронівською ОДПІ ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.05.2015 № , яким позивачу нарахована пеня у сумі 73 788, 00 грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 08.08.2012 між ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" (Постачальник) та ТОВ "ТОРИЁ" (Замовник) укладено контракт № 07/Е, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити на умовах даного контракту кондитерські вироби (товар), а замовник зобов`язався прийняти його та здійснити його оплату.

Відповідно до п. 1.2 контракту найменування, кількість, ціна товару кожної партії, що постачається узгоджується сторонами і фіксується в Специфікації (Додатку) до даного контракту, яка підписується обома сторонами і є невід`ємною частиною даного контракту.

Згідно з п. 3.2 контракту постачальник здійснює відвантаження товару протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту здійснення замовником передплати у відповідності до з п. 5.1.

Пунктом 3.4 контракту встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах СРТ - Душанбе, відповідно до ІНКОТЕРМС 2010.

За умовами п. 3.5 контракту постачальник зобов`язаний надати замовнику: товарно-супровідну CMR; сертифікат відповідності, завірений оригіналом печатки виробника; сертифікат походження СТ-1; рахунок-фактуру на партію відвантаженої продукції; посвідчення якості; експортну декларацію; ВМД-оригінал.

Ціна одиниці товару зазначається в Додатку (Специфікації) на кожну партію товару. Загальна вартість контракту буде складати суму всіх поставлених партій товару, відповідно до специфікацій за даним контрактом (п.п. 4.1-4.2 контракту).

Відповідно до п. 5.1 контракту замовник здійснює 100 % передплату за товар, протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту узгодження з постачальником специфікації.

Згідно з п. 5.2 контракту валютою платежу є долар США.

Пунктом 5.4 контракту встановлено, що датою оплати за отриманий замовником товар вважається день надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

За умовами п. 6.2 контракту товар вважається переданим постачальником та отриманим покупцем, якщо якість товару відповідає сертифікату відповідності товару, а кількість відповідає вазі, яка зазначена в транспортних документах.

Відповідно до п. 11.2 даний контракт діє з моменту підписання до 31 грудня 2013.

12.09.2012 між сторонами підписано Додаткову угоду до контракту № 07/Е від 08.08.2012, сторони погодили, що замовник здійснюватиме 100 % передплату за товар протягом 30 днів з моменту митного оформлення товару на території України. Також, 25.02.2013 між сторонами підписано Додаткову угоду № 2 до контракту поставки № 07/Е від 08.08.2012, за умовами якої поставка здійснюється на умовах СРТ - станція Душанбе-1 код. 243205, відповідно до "ІНКОТЕРМС 2010".

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог вказаного контракту, позивачем здійснено поставку товару (вафлі) за наступними митними деклараціями:

- митна декларації № 125130007/2014/614583 від 31.01.2014, за якою поставлено товар на загальну суму 35 305, 36 дол. США.

- митна декларація № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014, за якою поставлено товар на загальну суму 26 420, 81 дол. США;

- митна декларація № 125130007/2014/616569 від 30.05.2014, за якою поставлено товар на загальну суму 41 758, 20 дол. США;

- митна декларація № 125130007/20114/616964 від 24.06.2014, за якою поставлено товар на загальну суму 36 701, 66 дол. США.

Зі змісту повідомлень Луганської митниці Міністерства доходів та зборів України про фактичне вивезення товарів слідує, що датами фактичного вивезення товару за вказаними митними деклараціями є наступні дати:

- за митною декларацією № 125130007/2014/614583 від 31.01.2014 датою вивезення є 10.02.2014 ( т.1 с.а.67);

- за митною декларацією № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014 датою вивезення товару є 06.04.2014 (т.1 а.с.77);

- за митною декларацією № 125130007/2014/616569 від 30.05.2014 датою вивезення товару є 03.06.2014 (т.1 а.с. 87);

- за митною декларацією № 125130007/20114/616964 від 24.06.2014 датою вивезення товару є 30.06.2014 (т.1 а.с.97).

Наведене спростовує твердження відповідача у додаткових поясненнях про те, що позивачем не надано доказів підтвердження дати перетину товару через митний кордон України.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог п. 5 контракту, позивачем під час здійснення фактичної поставки партії товару, у відповідності до вищезазначених митних декларацій, було додано рахунок-фактуру на оплату, Специфікацію на поставку, дублікат видаткової накладної, акт комісійного навантаження та сертифікат походження товару.

Судом встановлено, що ТОВ "ТОРИЁ" було перераховано на рахунки ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" валютні кошти за поставлений у відповідності до вказаних митних декларацій позивачем товар, що підтверджується банківськими виписками по рахунках позивача.

Так, зокрема, грошові кошти за товар, оформлений за митною декларацією № 125130007/2014/614583 від 31.01.2014, на суму 35 305, 36 дол. США, надійшли на валютний рахунок позивача 13.05.2014; грошові кошти за товар, оформлений за митною декларацією № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014, на суму 26 420, 81 дол. США, надійшли на поточний валютний рахунок позивача 25.07.2014; грошові кошти за товар, оформлений за митною декларацією № 125130007/2014/616569 від 30.05.2014, на суму 41 758, 20 дол. США, надійшли на поточний валютний рахунок позивача 25.09.2014; грошові кошти за товар, оформлений за митною декларацією № 125130007/20114/616964 від 24.06.2014, на суму 36701, 66 дол. США, надійшли на поточний валютний рахунок позивача 18.11.2014.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - це сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

За змістом визначень, що містяться у ст.1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Згідно з ст.1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" №185/94-ВР від 23.09.1994 (далі - Закон №185/94-ВР), який був чинним на час виникнення спірних відносин, виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

За правилами, визначеними ст. 4 Закону №185/94-ВР порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Згідно з п. 2 Постанови правління Національного банку України від 14.11.2013 № 453 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті" (далі - Постанова № 453), установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів. Відповідно до п. 8 вказана постанова набирає чинності з 20 листопада 2013 року та діє до 17 травня 2014 року.

При цьому згідно з п.2 Постанови №453 установлено вимогу щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Уповноважений банк зобов`язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов`язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 "Розподільчі рахунки суб`єктів господарювання" (далі - розподільчий рахунок).

Уповноважений банк зобов`язаний здійснити обов`язковий продаж надходжень в іноземній валюті згідно з вимогами цього пункту та в установленому Національним банком України розмірі: без доручення клієнта; не пізніше ніж на наступний робочий день після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Згідно з п.1 Постанови правління Національного банку України від 12.05.2014 № 270 "Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу в іноземній валюті" (далі - Постанова № 270), установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Згідно зп. 7 вказаної постанови , остання набирає чинності з 20 травня 2014 року та діє до 20 серпня 2014 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно положень п. 5.3 Інструкцї про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин) кошти, перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами), зараховуються на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб - резидентів через розподільні рахунки.

Згідно позиції Верховного Суду від 13.11.2018 по даній справі моментом здійснення імпортної операції, зокрема моментом поставки товару за такою операцією, для застосування статей 2, 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" є момент фактичного перетину імпортованим товаром митного кордону України.

Уповноважений банк забезпечує зарахування коштів, що перераховані з-за кордону нерезидентами за зовнішньоекономічними контрактами (договорами, угодами) на аналітичні (розподільчі) рахунки, які є окремими для кожного суб`єктів господарювання.

Датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок. Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів

Порядок зарахування виручки резидентів у іноземній валюті, передбачений Законом №185/94-ВР, чітко встановлює обов`язок її зарахування саме на валютні рахунки, не розмежовуючи їх при цьому на розподільчі чи поточні.

З огляду на викладене суд звертає увагу на таке.

За митною декларацією № 125130007/2014/614583 від 31.01.2014 датою вивезення товару є 10.02.2014 ( т.1 с.а.67). Кошти у розмірі 35 305,36 дол. США надійшли на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсобанк» 13.05.2014 (т.2 а.с38).

За митною декларацією № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014 датою вивезення товару є 06.04.2014 (т.1 а.с.77). Кошти у розмірі 26 420,81дол. США надійшли на розрахункових рахунок позивача № НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк» 25.07.2014 (т.2 а.с. 35).

За митною декларацією № 125130007/2014/616569 від 30.05.2014 датою вивезення товару є 03.06.2014 (т.1 а.с. 87). Кошти у розмірі 41 758,20дол. США надійшли на розрахункових рахунок позивача № НОМЕР_2 в АТ «ОТП Банк» 25.09.2014 (т.2 а.с.34).

За митною декларацією № 125130007/20114/616964 від 24.06.2014 датою вивезення товару є 30.06.2014 (т.1 а.с.97). Кошти у розмірі 36 701,66дол. США надійшли на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Укрсоцбанк» 18.11.2014 (т.2 а.с.30).

Суд звертає увагу на те, що специфіка штрафної санкції, передбаченої ст. 4 Закону України № 185/94, полягає в тому, що вона нараховується за кожен день прострочення до моменту її погашення. В даному випадку - зарахування виручки на валютний рахунок суб`єкта ЗЕД.

Відповідно до п.п. 2.2, 2.3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 р. N 136 (в подальшому - Інструкція №136) відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МД або підписання акта (іншого документа). Банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього.

При цьому зазначеною Інструкцією не встановлено моменту, у який закінчується порушення.

Частиною 1 ст. З Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 встановлено, що строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом ст. 2 цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, експортна операція резидента знімається банком з контролю лише після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок резидента, у свою чергу день зарахування виручки за поточний рахунок резидента має бути включений у період розрахунку пені.

У той же час, суд не може погодитися з позицією позивача щодо необхідності застосування загального строку здійснення розрахунків (180 днів) за експортований товар у разі, якщо у день спливу скороченого строку (90 днів) відповідна постанова НБУ втрачає свою чинність, оскільки визначальним є саме момент здійснення експортованої операції під час дії відповідної постанови НБУ.

Так, суд зауважує, що вимоги постанови правління НБУ щодо 90-денного строку зарахування валютної виручки починають діяти з моменту набрання чинності вказаним актом, а тому якщо авансовий платіж за імпортним договором або поставка товару за експортним договором здійснюються в період дії постанови Правління Національного банку України, то на такі операції розповсюджуються вимоги щодо завершення цих операцій у 90-денний строк.

Таким чином, якщо експортні або імпортні операції відбувалися в період чинності відповідних постанов НБУ, то на розрахунки за вказаними експортними, імпортними операціями поширюється 180-денний строк розрахунків.

Така правова позиція викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 19.05.2015 у справі №806/4257/14 (касаційне провадження № К/800/62409/14), від 26.05.2015 у справі №810/2195/14 (касаційне провадження № К/800/46138/14).

Судом встановлено, що всі експортні операції відбувалися (дата перетину митного кордону України як момент початку спливу строку здійснення розрахунків в сфері ЗЕД) в період чинності постанов правління Національного банку України № 453 від 14.11.2013 та № 270 від 17.05.2014, у зв`язку з чим валютна виручка мала надійти на валютний рахунок позивача впродовж 90 днів.

Щодо пені за митною декларацією № 125130007/2014/614583 від 31.01.2014 на суму 35 305, 36 дол. США.

Як зазначено вище, товар за вказаною митною декларацією був фактично вивезений з території України (перетнув митний кордон України) 10.02.2014. Отже, враховуючи вищенаведене та вимоги п. 1 Постанови № 453, суд дійшов висновку про те, що перебіг 90-денного строку для надходження валютної виручки розпочався з 11.02.2014 та закінчився 11.05.2014.

Як було зазначено вище, вказана сума грошових коштів надійшла на поточний валютний рахунок позивача 13.05.2014.

На думку суду, вказане дає підстави для висновку про те, що ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" дійсно не було вчасно отримано валютні кошти у сумі 35 305, 36 дол. США на відповідний рахунок.

Так, зокрема, кількість днів прострочення становить 2 дні (з 12.05.2015 по 13.05.2015).

При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем було невірно визначено в акті перевірки кількість днів відповідного прострочення за вказаною митною декларацією - з 02.05.2014 по 13.05.2014, з підстав, описаних вище.

У зв`язку з цим, сума пені за порушення позивачем строків розрахунків за митною декларацією № 125130007/2014/614583 від 31.01.2014 на суму 35 305, 36 дол. США за період з 12.05.2014 по 13.05.2014 становить 211,83 дол. США (35 305, 36 дол. США (сума заборгованості) х 0,3% (розмір пені за кожний день прострочення) х 2 (кількість днів прострочення)), що еквівалентно 2 458,41 грн. (курс НБУ гривні до 100 дол. США на день виникнення заборгованості (12.05.2014) становив 1160,5445 грн.).

Щодо пені за митною декларацією № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014 на суму 26 420, 81 дол. США.

Як зазначено вище, товар за вказаною митною декларацією був фактично вивезений з території України (перетнув митний кордон України) 06.04.2014. Отже, враховуючи вищенаведене та вимоги п. 1 Постанови № 453, суд дійшов висновку про те, що перебіг 90-денного строку для надходження валютної виручки розпочався з 07.04.2014 та закінчився 05.07.2014.

Як було встановлено судом, вказана сума грошових коштів надійшла на поточний валютний рахунок позивача 25.07.2014, що свідчить про те, що ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" дійсно було порушено вимоги законодавства щодо своєчасного отримання валютних коштів у сумі 26 420, 81 дол. США на валютний рахунок в установі банку.

Так, зокрема, кількість днів прострочення становить 20 днів (з 06.07.2014 по 25.07.2014).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем невірно визначено кількість днів прострочення зарахування відповідної суми валютної виручки за вказаною митною декларацією - з 02.07.2014 по 25.07.2014.

Таким чином, сума пені за порушення позивачем строків розрахунків за митною декларацією № 125130007/2014/615644 від 02.04.2014 на суму 26 420, 81 дол. США за період з 06.07.2014 по 25.07.2014 становить 1 585,25 дол. США (26 420,81 дол. США (сума заборгованості) х 0,3% (розмір пені за кожний день прострочення) х 20 (кількість днів прострочення)), що еквівалентно 18 748,90 грн. (курс НБУ гривні до 100 дол. США на день виникнення заборгованості (06.07.2014) становив 1182,7096 грн.).

Щодо пені за митною декларацією № 125130007/2014/616569 від 30.05.2014 на суму 41 758, 20 дол. США.

Як зазначено вище, товар за вказаною митною декларацією був фактично вивезений з території України 03.06.2014.

Отже, враховуючи вищенаведене та вимоги п. 1 Постанови № 270, суд дійшов висновку про те, що перебіг 90-денного строку для надходження валютної виручки розпочався з 04.06.2014 та закінчився 01.09.2014.

Як зазначено вище, вказана сума грошових коштів надійшла на рахунок позивача 25.09.2014.

Суд вважає, що вищенаведене свідчить про те, що ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" не було своєчасного зараховано грошові кошти у сумі 41 758, 20 дол. США на відповідний валютний рахунок в установі банку.

Разом з тим, як зазначено в акті перевірки та не заперечується сторонами у справі, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 порушено провадження у справі №910/19555/14 за позовом ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРИЁ" про стягнення заборгованості у сумі 41 758, 20 дол. США.

Відповідно до положень статті 4 Закону №185/94 у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

У разі прийняття судом рішення про відмову в позові повністю або частково або припинення (закриття) провадження у справі чи залишення позову без розгляду строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, поновлюються і пеня за їх порушення сплачується за кожний день прострочення, включаючи період, на який ці строки було зупинено.

У разі прийняття судом рішення про задоволення позову пеня за порушення строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, не сплачується з дати прийняття позову до розгляду судом.

Таким чином, нарахування позивачу пені за прострочення розрахунки за вказаної митною декларацією у сумі 41 758, 20 дол. США було зупинено з 18.09.2014, а відтак періодом нарахування пені є 02.09.2014 - 17.09.2014 (включно) (16 днів).

Отже, сума пені за порушення позивачем строків розрахунків за митною декларацією № 125130007/2014/616569 від 30.05.2014 на суму 41 758, 20 дол. США за період з 02.09.2014 по 17.09.2014 становить 2004,39 дол. США (41 758, 20 дол. США (сума заборгованості) х 0,3% (розмір пені за кожний день прострочення) х 16 (кількість днів прострочення)), що еквівалентно 26074,41 грн. (курс НБУ гривні до 100 дол. США на день виникнення заборгованості - 02.09.2014 становить 1300,8652 грн.)

Щодо пені за митною декларацією № 125130007/20114/616964 від 24.06.2014 на суму 36 701, 66 дол. США.

Як зазначено вище, товар за вказаною митною декларацією був фактично вивезений з території України 30.06.2014.

Отже, враховуючи вищенаведене та вимоги п. 1 Постанови № 270, суд дійшов висновку про те, що перебіг 90-денного строку для надходження валютної виручки розпочався з 01.07.2014 та закінчився 28.09.2014.

При цьому, вказана сума грошових коштів надійшла на рахунок позивача 18.11.2014.

Суд звертає увагу на те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2014 порушено провадження у справі № 910/19555/14 за позовом ПрАТ "Кондитерська фабрика "Лагода" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРИЁ" про стягнення заборгованості у сумі 41 758,20 дол. США.

Крім того, з акта перевірки та зі змісту рішення Господарського суду м. Києва у справі № 910/19555/14 вбачається, що 24.09.2015 через канцелярію Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог на суму 36 701,66 дол. США за поставлений за митною декларацією товар.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/19555/14 від 15.12.2014 було задоволено вимогу позивача в частині стягнення з ТОВ "ТОРИЁ" заборгованості у сумі 36 701, 66 дол. США.

Як вже було вказано вище відповідно до положень статті 4 Закону №185/94 у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

З огляду на викладене, суд погоджється з твердження відповача про те, що нарахування пені за вказаною митною декларацією зупиняється 24.09.2014 - датою прийняття Господарським судом м. Києва заяви про збільшення позвоних вимог на суму 36 701,66 дол. США.

Отже, враховуючи вищенаведені приписи законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку про те, прийняття Господарським судом міста Києва заяви про збільшення ціни позову та подальше ухвалення рішення по справі № 910/19555/14 від 15.12.2014 зумовили звільнення позивача від сплати пені за відповідний період прострочення зарахування грошових коштів на суму 36 701, 66 дол. США, зокрема, за період з 29.09.2014 по 18.11.2014.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачем дійсно було порушено строки розрахунків за вищевказаними митними деклараціями, однак відповідачем було невірно здійснено розрахунок пені, загальний розмір якої складає 47281,71 грн. (2 458,41 грн. + 18 748,90 грн. + 26074,41 грн.).

Таким чином відповідачем було невірно визначено загальну суму пені та помилково нараховано позивачеві 26506,28 грн. (73788,00 грн. - 47281,71 грн.).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № від 22.05.2015 підлягає частковому скасуванню, зокрема, в частині нарахування позивачеві пені у сумі 26506,28 грн.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ч 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем за заявлену позовну вимогу було сплачено судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн.

Враховуючи те, що позивачем заявлену позовну вимогу майнового характеру на загальну суму 73 788, 00 грн., сума судового збору за заявлення якої становить 1 218, 00 грн., у той час як судом задоволено позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 22.05.2015 на суму 26 506,28 грн., сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача з Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, складає 437,53 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Миронівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 22.05.2015 в частині нарахування Приватному акціонерному товариству «Кондитерська фабрика «Лагода» пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 26 506,28 (двадцять шість тисяч п`ятсот шість гривен 28 копійок).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «Лагода» (09200, Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик, вулиця Фрунзе, будинок 99, ідентифікаційний код 32967502) судовий збір у сумі 437,53грн (чотириста тридцять сім гривень 53 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (09117, Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, будинок 12, ідентифікаційний код 39468482).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 10.01.2020

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.