Справа № 460/141/20
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2020-01-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення заяви
11 січня 2020 року м. Рівне №460/141/20
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом
до Сарненської міської ради Рівненської області
провизнання незаконним та скасування рішення,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Сарненської міської ради Рівненської області, у якій позивач просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Сарненської міської ради від 22.02.2019 № 1142 "Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 " про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0.0801 га для індивідуального садівництва в АДРЕСА_1 .
Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову (вх. № 843/20), в якій він просить забезпечити поданий позов шляхом заборони Сарненській міській раді Рівненської області вчиняти будь-які дії, які стосуються прийняття рішень про передачу у власність чи користування або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0801 га для індивідуального садівництва в м. Сарни по вул. АДРЕСА_1 , на час розгляду цієї справи та до набрання у ній рішенням законної сили.
На час розгляду заяви про забезпечення позову судом не вирішено питання відкриття провадження за даним позовом.
Вирішуючи питання забезпечення позову ОСОБА_1 по справі № 460/141/20 суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з частиною першою статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову визначені у статті 152 КАС України, відповідно до частини четвертої якої до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У поданій заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № НОМЕР_1 від 26.02.2016, відтак звільнений від сплати судового збору.
На переконання суду, позивач безпідставно стверджує про наявність у нього такої пільги у даній справі, оскільки спір в ній не пов`язаний із захистом прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, виходячи з такого.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Конструкція пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору. Якби лише наявність в особи такого статусу надавала у цій частині пільгу, то відпадала б необхідність у формулюванні другої частини зазначеної норми закону про уточнення характеру порушених прав.
При цьому пункт 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI кореспондується із положеннями статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Тобто, за змістом вказаної норми, наявність в особи статусу учасника бойових дій надає пільгу тільки у справах, предметом позову яких є захист прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій.
Враховуючи викладене суд доходить висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасника бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.
Враховуючи те, що за змістом позовних вимог позивач позивається щодо скасування рішення органу місцевого самоврядування про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для індивідуального садівництва у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка розміщена у прибережній захисній смузі водного об`єкту, суд зазначає, що відповідні вимоги не стосуються захисту прав позивача, що безпосередньо пов`язані із реалізацією ним статусу учасника бойових дій, а отже відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI.
Отже, враховуючи предмет спору у цій справі, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у даній справі підлягає сплаті на загальний підставах.
Порядок розгляду заяви про забезпечення позову регламентовано статтею 154 КАС України, відповідно до частини сьомої якої суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Таким чином, вказаною нормою статті 152 КАС України встановлено імперативне правило щодо повернення заяви про забезпечення позову поданої з порушенням вимог статті 152 КАС України.
На підставі викладеного, враховуючи відсутність доданого до заяви про забезпечення позову документа на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику без розгляду.
Окрім того, суд вважає доцільним зазначити, що забезпечення позову згідно з частиною другою статті 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З аналізу вказаних норм вбачається, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи призвести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
При цьому суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
У поданій заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що підставою для звернення до суду з цією заявою є те, що існує висока імовірність того, що відповідач, до ухвалення рішення в даній справі може передати спірну земельну ділянку у власність чи користування іншій особі. Таке твердження зумовлене тим, що після подання заявником клопотань про надання цієї земельної ділянки йому, інші жителі м. Сарни проявили інтерес до даної земельної ділянки, та не виключено, що відмовивши заявнику з формальних мотивів у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на названу земельну ділянку, відповідач передасть її іншим особам.
Відтак суд зазначає, що у поданій заяві про забезпечення позову заявником не наведено жодних обґрунтувань щодо фактичної ймовірності передачі відповідної земельної ділянки іншим особам, окрім інтересу жителів м. Сарни до означеної ділянки. Це означає, що ініційовані вимоги забезпечення позову грунтуються суто на припущеннях позивача щодо можливих наслідків.
На підставі викладеного, керуючись статтями 152, 154, 243, 248, 256 КАС України, суд
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 460/141/20 повернути без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повну ухвалу суду складено 11 січня 2020 року

Суддя Нор У.М.