Справа № 235/8935/19
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2020-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 235/8935/19
Провадження №2-а/235/10/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хмельової С.М.

за участю секретаря судового засідання Григор`євої С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Покровська Донецької області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Степаненко Валерія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до інспектора БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Степаненко Валерія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 11 грудня 2019 року інспектором БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Степаненком Валерієм Сергійовичем винесено постанову серії ЕАК № 1850384 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно позивача за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень. Згідно вказаної постанови 11 грудня 2019 року о 14 годині 22 хвилини за адресою: м. Слов`янськ, вул. Горлівська, 67 А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем зі швидкістю 90 км/год, перевищивши встановлене обмеження в швидкості в населеному пункті на 40 км/год. Вимірювання швидкості велося лазерним вимірювачем швидкості руху транспортного засобу TRUCAM LTi20/20, с.н. НОМЕР_1 , чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху Порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Позивач аналізуючи норми законодавства вказує, що відповідач повинен був винести постанову за наслідками розгляду справи, виконати вимоги та дотриматись гарантій, які закріплені КУпАП, а саме зібрати належні докази вчинення адміністративного правопорушення, роз`яснити права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні. Але відповідач, при винесенні оскаржуваної постанови, не в повній мірі з`ясував фактичні обставини справи, порушив вимоги щодо складання постанови, а тому висновки щодо вини водія є передчасними та необґрунтованими.

Проте, інспектором БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Степаненком В.С. при винесенні оскаржуваної постанови не в повній мірі з`ясовано фактичні обставини справи, порушено вимоги щодо складання постанови, а тому висновки щодо вини водія є передчасними та необґрунтованими.

Так, 11 грудня 2019 року о 14 годині 10 хвилини позивач, керуючи автомобілем МІТSUBISHI L200, НОМЕР_2 , виїхав з м. Краматорськ в напрямку м. Бахмут. Рухаючись по автодорозі м. Краматорськ - м. Слов`янськ та на в`їзді у м. Слов`янськ по вул. Криворізькій (натомість як зазначено в постанові місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено - вул. Горлівській, 67а, м. Слов`янськ), приблизно о 14 годині 22 хвилини його автомобіль було зупинено інспектором патрульної поліції, від якого позивачу стало відомо, що він рухався у місті зі швидкістю 90 км/год, у зв`язку з чим інспектор склав постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП до штрафу в розмірі 255 гривень. При цьому, він не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні; не зібрав та не надав для ознайомлення належні докази вчинення адміністративного правопорушення, зокрема не ознайомив позивача із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме після знаку 5,45 ПДР (населений пункт - швидкість руху не більше 50 км/год) або до знаку (відповідно до п.12.6 ПДР швидкість руху не більше 90 км/год).

Позивач зазначає, що відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №2201/11925, виданого «ДП Укрметртестстандарт» від 25 вересня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TRUCAM LTi20 20/20, є придатним для застосування. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +2 або -2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Враховуючи те, що інспектор сховався неподалік за знаком 5.45 (населений пункт) на в`їзді у м. Слов`янськ Донецької області, то виникає питання, де знаходився автомобіль в момент виміру швидкості руху, перед знаком 5.45 або за ним?

Відповідач у зазначеній постанові не зазначив докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зокрема, інспектором БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Степаненко В.С. у постанові не відображено відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому можливо ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, що має бути обов`язково зазначено у справі про забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому в режимі фотозйомки (відеозапису), і в даному випадку порушив вимоги ст. 283 КУпАП.

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки:

- інспектором невстановлені суттєві обставини справи щодо перевищення швидкості руху, місця адміністративного правопорушення, а саме після знаку 5.45 ПДР (населений пункт - швидкість руху не більше 50 км/год) або до знаку (відповідно до п.12.6 ПДР швидкість руху не більше 90 км/год), у зв`язку із чим позивача і не ознайомлено з зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення;

- швидкість автомобіля була меншою ніж зазначено в постанові, на підтвердження якої знов таки інспектором не було ознайомлено позивача з зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, чим порушено вимоги ст.ст. 268, 283 КУпАП при розгляді справи.

Позивач вважає, що в його діях відсутня винна дія або бездіяльність, яка є обов`язковою складовою адміністративного правопорушення, та невстановлене місце вчинення адміністративного правопорушення, що також є обов`язковою його ознакою, а зазначене в протоколі є невірним.

Позивач стверджує, що при розгляді справи істотно порушено його права, зокрема знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, оскаржувати постанову по справі.

Враховуючи вищевикладене, просить суд врахувати, що відповідачем, в порушення вимог статті 279 КУпАП, не були дотримані вимоги законодавства щодо роз`яснення позивачу його законних прав та обов`язків при розгляді справи. Вказане є істотним порушенням права особи на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №1850384 від 11 грудня 2019 року, винесену інспектором БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Степаненко Валерія Сергійовича до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 статті 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позивач до судового не з`явився, в позові зазначив, що просить справу розглядати за його відсутності.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що вважає вимоги позивача безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

11.12.2019 року в м. Слов`янську по вул. Горлівська біля буд. 67А приблизно о 14 год. 22 хв. водій, керуючи транспортним засобом МІТSUBISHI L200, номерний знак НОМЕР_2 рухався зі швидкістю 90 (дев`яносто) км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 40 (сорок) км/год, чим порушив п.п. 12.4 ПДР України.

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 12.4 ПДР України, відповідальність за яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП було прийнято рішення винести постанову у справі про адміністративне правопорушення ( далі - Постанова), щодо позивача.

Відповідно до статті 279 КУпАП, розгляд справи почався з представлення інспектора, інспектор оголосив, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснив особі, що брала участь у розгляді справи, її права і обов`язки: ст.ст. 268, 287-289, 307, 308 КУпАП. ст. 63 Конституції України.

Відповідно статті 278 КУпАП та п. 5 Розділу III Наказу № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор з`ясував питання, передбачені цими нормативними актами. Ніяких клопотань позивач не заявляв.

Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та вручено копію постанови.

При винесенні постанови поліцейський керувався Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та Наказом № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі».

В п. 12.4 ПДР України зазначено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Швидкість руху вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TRUCAM LTi 20/20 № ТС 001007.

Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LTi 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху, прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TRUCAM (LTІ США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TRUCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування АЕS забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TRUCAM, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TRUCAM.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TRUCAM, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Використання лазерного вимірювача швидкості TRUCAM органами Національної поліції України, а саме структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху який інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Лазерний вимірювач швидкості TRUCAM LTІ 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1 -2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTІ 20/20 ТгиСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТгиСАМ визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 N437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 р. №193.

Для спростування твердження позивача, щодо неправомірності використання такого типу засобу вимірювання через виключення такого із Державного реєстру наказом Міністерства економічного розвитку торгівлі України № 1362 від 02.11.2015 відповідач пояснює наступне:

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки.

До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки -«Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTІ 20/20 ТгиСАМ». який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 ТгиСАМ був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України.

Однак, засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Прилад ТгиСАМ було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно, його подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17316, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 18.11.2019 р. та чинного до 18.11.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТгиСАМ LТІ 20/20 № ТС 001007 є придатним до застосування.

Новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-УІ (набрав чинності 01.01.2016 р.) не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Відповідач просить суд постанову від 11.12.2019р. серії ЕАК № 1850384 залишити без змін, а позовну заяву залишити без задоволення.

Відповідач до судового засідання не з`явився, у відзиві на позову зазначив, що просить розглядати справу без його участі.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Пунктом 22.1 ПДР України передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.5 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015 р. поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи;

2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці);

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

У відповідності до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Постановою ЕАК № 1850384 від 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 гривень. З постанови вбачається, що ОСОБА_1 порушив п. 12.4 ПДР України. В постанові зазначено дату її складання та час 11.12.2019 року 15:02:30.

У постанові зазначено, що місце розгляду справи: м. Слов`янськ, вул. Горлівська АДРЕСА_1 А, тоді як позивач стверджує, що події мали місце на вулиці Криворізькій, яка прямує через м. Слов`янськ. Ці розбіжності відповідачем у відзиві та наданих доказах не усунуті.

До відзиву на позов відповідачем надано фото з приладу TruCam LTI 20/20 та диск DVD-R з відеозаписом факту порушення. Оглянувши в судовому засіданні фото та диск суд прийшов до висновку, що, враховуючи якість зйомки та кут під яким велась фіксація транспортного засобу, не можливо встановити де саме рухався транспортний засіб, де перебуває дорожній знак 5.45 (населений пункт) до чи після місця знаходження приладу. Тобто не можливо встановити чи дійсно правопорушення було скоєне в межах населеного пункту. Відеозапис з нагрудної камери поліцейського починається з моменту вручення постанови, і з цього запису вбачається, що постанова була вручена о 14 годині 55 хвилин, тоді як в постанові зазначено, що справа розглядалась о 15 годині 02 хвилини. Суд не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях та припускати, що у період з 14.22 по 14.55 відбувався безпосередньо процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, який повинен в себе включати представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, оголошення, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх прав і обов`язків, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів і вирішення клопотань. Після дотримання всіх вимог законодавства, відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Проте, всі необхідні дії інспектора не відображені ані у постанові ані у відеозаписі, крім того заперечуються позивачем.

Правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 позивачем не оспорюється.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

На підтвердження факту вчинення адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом, тоді як в оскаржуваній постанові взагалі відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Отже, відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не може вважатися належним доказом по справі про адміністративне правопорушення.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до вимог ч.3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Проаналізувавши обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що під час судового розгляду було встановлено порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч.3 статті 286 КАС України.

Позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі положенняст.288 КУпАП.

Керуючись статтями 122, 283, 287-289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 9, 241-250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Степаненко Валерія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАК № 1850384 від 11 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 гривень, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги у строк, визначений ч.4 ст.286 КАС України в порядку п.15.5 Розділу VII КАС України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: інспектор БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області Степаненко Валерій Сергійович. Адреса: 84391, Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Магістральна, 20.

Повний текст рішення виготовлено 09.01.2020 року.

Суддя