Справа № 440/3093/19
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2020-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2020 року м. ПолтаваСправа №440/3093/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог.

Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (надалі - позивач, Інститут) до ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ОСОБА_1 ) про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі у розмірі 158916,30 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на невиконання відповідачем, як курсантом вищого військового навчального закладу, умов договору підготовки фахівця, наслідком чого, на переконання позивача, є відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у навчальному закладі.

2. Позиція відповідача.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 1.10.19 зобов`язано виконавчий комітет Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області надати суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.

28.10.19 судом одержано лист Чорнухинської селищної ради Чорнухинського району Полтавської області від 22.10.19 вих.№01.1-01/999, яким повідомлено суд про те, що ОСОБА_1 під час служби у Збройних Силах України у 2014-2015 роках знявся з реєстрації місця проживання у с. Білоусівка Чорнухинського району Полтавської області, наразі місце проживання/перебування відповідача невідоме /а.с. 37/.

Згідно з частиною сьомою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється у порядку, визначеному статтею 130 цього Кодексу.

Частиною першою статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання.

На цій підставі, судом 4.11.19 на офіційному веб-порталі судової влади України (веб-адреса сторінки суду: https://adm.pl.court.gov.ua/sud1670/gromadyanam/vcs/) розміщено оголошення з повідомленням відповідача про відкриття провадження у справі та розгляд справи.

Крім того, за останньою відомою суду адресою місця проживання відповідача надіслано копію ухвали про відкриття провадження у цій справі разом з витягом про процесуальні права та обов`язки учасника справи.

Поштове відправлення вручене адресату 8.11.19, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №088.

Відзив на позов у строк, визначений частиною першою статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не надано.

За змістом частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

А відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 4.11.19 поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28.08.18 між Інститутом та молодшим сержантом ОСОБА_1 укладений контракт про проходження військової служби (навчання) на посаді курсанта /а.с. 11-12/. З підписанням контракту відповідач погодився, зокрема, продовжувати подальше проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського складу або офіцерського складу протягом не менше п`яти років після закінчення навчання; відшкодовувати Міністерстві оборони України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі в разі дострокового розірвання контракту чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу у випадках, визначених частиною десятою статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" /а.с. 11 - зворот/.

Наказом начальника Інституту від 17.08.18 №139 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на навчання на перший курс Інституту за спеціальністю "Озброєння та військова техніка" /а.с. 13/.

Наказом начальника Інституту від 28.08.18 №2020 відповідача з 28.08.18 зараховано у списки особового складу Інституту та на всі види забезпечення /а.с. 14/.

24.06.19 відповідач подав рапорт про його відрахування з числа курсантів Інституту за власним бажанням /а.с. 17/.

25.06.19 з відповідачем проведено бесіду, у ході якої роз`яснено порядок відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Інституті /а.с. 18 - зворот/.

27.06.19 на засіданні вченої ради Інституту рекомендовано начальнику Інституту відрахувати курсанта 112 навчальної групи навчального курсу ОВТ-1 молодшого сержанта ОСОБА_1 через небажання продовжувати навчання /а.с. 18/.

3.07.19 відповідачем на ім`я начальника Інституту подано рапорт, у якому зазначено про забезпечення в ході навчання усіма видами постачання, відсутність претензій до Інституту та зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з навчанням, у добровільному порядку /а.с. 17 - зворот/.

Наказом начальника Інституту від 5.07.19 №144 молодшого сержанта ОСОБА_1 , курсанта 1-го курсу за спеціальністю "Озброєння та війська техніка", відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання, достроково розірвано контракт про навчання та звільнено з військової служби у запас Збройних Сил України за підпунктом "ж" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з 5.07.19 виключено зі списків особового складу Інституту та усіх видів забезпечення /а.с. 15-16/. Визначено, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.06 №964 "Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" підлягають відшкодуванню витрати, пов`язані з утриманням під час проходження військової служби (навчання) в Інституті молодшого сержанта ОСОБА_1 у розмірі 158916,30 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку з відшкодування витрат у вищезазначеному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Законом України від 25.03.92 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-ХІІ) урегульований порядок проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах.

За змістом статті 25 Закону №2232-ХІІ, підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування витрат визначений Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.06 №964 (далі - Порядок №964).

Пунктом 2 Порядку №964 визначено, що витрати відшкодовуються, зокрема Міноборони.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Пунктом 7 Порядку №964 передбачено, що у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

ОЦІНКА СУДОМ ОБСТАВИН СПРАВИ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач, навчаючись у вищому навчальному закладі Міністерства оборони України, проходив військову службу, що відноситься до публічної служби.

Закон №2232-ХІІ та Порядок №964 зобов`язують військовослужбовця у разі дострокового розірвання контракту з вищим навчальним закладом відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з його утриманням у ВНЗ.

Склад витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Інституті у період з 28.08.18 по 5.07.19, підтверджено залученими до матеріалів справи копіями: довідки розрахунку нарахувань за відшкодування речового майна, яке було видано але не вислужило встановленого строку, довідки-розрахунку витрат за проживання курсанта 1-го курсу ОСОБА_1 , довідки про нараховане грошове забезпечення, довідки-розрахунку витрат за харчування /а.с. 19-20/ та загалом становить 158916,30 грн.

Відповідач зі змістом зазначених вище довідок та розрахунків ознайомлений, що підтверджено його підписом на примірниках вказаних документів.

Так само, відповідач ознайомлений з наявністю у нього обов`язку з відшкодування зазначених вище витрат, що підтверджено власноручно підписаним контрактом від 28.08.18 та рапортом молодшого сержанта ОСОБА_1 від 3.07.19, копії яких залучені до матеріалів справи /а.с. 11-12, 17 - зворот/.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідач відзив на позов, доказів оскарження наказу про звільнення з військової служби до суду не надав, розмір та склад витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі, не оспорив, доказів відшкодування таких витрат у добровільному порядку не надав.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, беручи до уваги обізнаність відповідача про обов`язок відшкодувати витрати на його утримання в Інституті та відсутність добровільної сплати ним коштів на користь позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

А відтак, позов належить задовольнити повністю.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено стягнення судових витрат юридичної особи - позивача з фізичної особи - відповідача, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 257-262, підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військового інституту танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" кошти у розмірі 158916,30 грн (сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот шістнадцять гривень тридцять копійок) на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням під час проходження навчання у вищому навчальному закладі.

Стягувач: Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету "Харківський політехнічний інститут" (; вул. Полтавський Шлях, 192, м. Харків, Харківська область, 61098).

Боржник: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ; останнє відоме місце реєстрації (проживання) - АДРЕСА_1 ).

Рішення набирає законної сили відповідно до положень статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку та строки, визначені статтями 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.О. Кукоба